Провадження № 2/202/198/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра в складі судді Доценко С. І., при секретарі Тарасовій К. О., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Квіткове,27,27А» про стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні, середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні , середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки та наказу про звільнення, моральної шкоди за порушення

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог , просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні, середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 39800 грн.,середній заробіток за затримку видачу трудової книжки та наказу про звільнення,за весь час вимушеного прогулу станом на 20.08.2024 року в сумі 172254,55 грн., зобов`язати відповідача внести відомості про звільнення до трудової книжки та стягнути моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач працювала у відповідача з 12.09.2016 року на посаді голови правління ОСББ . У зв`язку із збройною агресією, вона із сім`єю виїхала за кордон і здійснювала повноваження дистанційно. Наприкінці 2022 року із домового чату в мессенджері їй стало відомо, що 29.07.2022 року загальними зборами членів ОСББ головою ОСББ обрано ОСОБА_3 , а її звільнили. При цьому її не ознайомили з наказом про звільнення та не внесли відомості про звільнення до її трудової книжки. 26.10.2022 позивач звернулась до суду із заявою про проведення остаточного розрахунку при звільненні та просила надати наказ про звільнення. В порушення ст. 47,116 КЗпП заробітна плата при звільненні їй виплачена не була і лише в вересні 2023 року на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2023 року по справі №202/10910/22 з відповідача на її користь було стягнуто 25039,79 грн. заборгованість по заробітній платі за період з 01.04.2022 по 31.07.2022 року , а також 15000 моральної шкоди за порушення її трудових прав. Заборгованість була сплачена відповідачем частками з 13.09.2023 року по 15.09.2023 року. Враховуючи, що розрахунок при звільненні зроблений лише через 14 місяців, у відповідача як роботодавця виникає відповідальність, передбачена ст.117 КЗпП , а тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за шість місяців затримки розрахунку при звільненні. Окрім того, роботодавцем не були внесені відомості до трудової книжки, не вручений наказ про звільнення, що є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасну видачу трудової книжки за час вимушеного прогулу, а також стягнути моральну шкоду в сумі 30000 грн.

Відповідачем надані письмові пояснення, які по своїй суті є відзивом на позовну заяву. Відповідач проти задоволення позову заперечує. Зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими. Моральна шкода в цих правовідносинах вже була предметом розгляду в іншому суді і була частково стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Індустріального районного суду м. Дніпроптровська від 07.08.2023 року по справі №202/10910/22 і виплачена. Вимоги за ст..117 КЗпП вважає не доведеними та суми необґрунтованими. Звертає увагу, що судом стягнута заборгованість по заробітній платі лише за період з 01.04.2022 по 31.07.2022 в сумі 25039,79 грн. а заявлена компенсація за несвоєчасний розрахунок є занадто завищеною. Вимоги позивача ґрунтуються на припущенням та не підлягають задоволенню .

Після збільшення позивачем позовних вимог відповідач знову подав письмові пояснення по суті спору. Зазначив , що позивачка після початку воєнного стану без узгодження з правлінням ОСББ та зборами співвласників самостійно змінила собі умови праці на ди станційні та виїхала за межі України і не виконувала свої обов`язки голови ОСББ. Тому була звільнена з посади. Трудової книжка перебувала у позивачки, тому не було можливості внести відомості про звільнення до її трудової книжки. Наказ про звільнення правління неодноразово намагались вручити, але ж позивачка за задекларованою адресою не мешкала, що підтверджено актами про відсутність за місцем проживання. З заявою 26.10.2022 року про повідомлення про звільнення та внесення зписів в трудову книжку позивачка не зверталась і відсутні докази на підтвердження її доводів. Про фактичне місце свого перебування вона правління не повідомляла. Жодні бухгалтерські документи та інші документи з діловодства нею не передавались переобраному голові правління , що підтверджується Актом про не передачу документів діловодства від 01.08.2022 , на загальні збори не з`являлась. Наказ про звільнення Тиранської був винесений 01.08.2022 №001 ок. Головою правління було сформоване письмове повідомлення про необхідність з`явитись Тиранській до ОСББ з трудовою книжкою для внесення запису про звільнення .01.08.2022 році тричі члени правління з сусідами намагались передати повідомлення з наказом про звільнення позивачу але ж було встановлено, що вона в квартирі не проживає. Іншу адресу перебування не зазначила. Таким чином, вона створила штучні умови майнового тягаря компенсаційних виплат. Просили відмовити в позові тому що не надано до суду докази на підтвердження порушень з боку відповідача трудових прав позивача.

В судовому засіданні представник позивача та її представник підтримали позов та просили задовольнити. Позивачка підтвердила що на момент звільнення її не було в Україні, трудова книжка була у неї, а не у роботодавця. На день судового розгляду запис в трудову книжку внесений.

Представник відповідача не з`вився , хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду .

Вислухавши позивача та її представника, дослідивши заяви по суті справи та надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

27.07.2015 ОСОБА_1 була обрана головою правління ОСББ «Квіткове, 27, 27А», що підтверджується копією протоколу №1 засідання правління ОСББ «Квіткове, 27, 27А».

29.07.2022 загальними зборами ОСББ «Квіткове, 27, 27А» прийняте рішення, яке викладене у протоколі №1 від 29.07.2022, про перевибори голови ОСББ «Квіткове, 27, 27А» та відсторонено позивачку від посади голови ОСББ «Квіткове, 27, 27А».

29.07.2022 рішенням засідання правління ОСББ «Квіткове, 27, 27А», яке викладене у протоколі №1, Тиранська звільнена з посади голови правління ОСББ «Квіткове, 27, 27А».

Приписами ч.1 ст.46 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не спорювань ним суму.

Сторони не оспорюють, що на момент звільнення позивачка не працювала . Тому усі виплати , що підлягали сплаті робітнику при звільнені підлягали виплаті не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до листа Тиранської до ОСББ від 28.09.2022 року встановлено, що їй відомо про звільнення, просила провести остаточний розрахунок при звільненні , та надати наказ про звільнення , надіславши на електронну адресу.

За змістом судового рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2023 року в справі № 202/10910/22 , провадження № 2/202/785/2023 встановлено, що позивачка 20.12.2022 року зверталась до суду з вимогами до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, сум компенсації за невикористані відпустки та моральної шкоди внаслідок порушення її прав на оплату праці.

Позов Тиранської до ОСББ «Квіткове, 27, 27А» було задоволено частково. Прийняте рішення стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квіткове, 27, 27А» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.04.2022 по 31.07.2022 у сумі 25 039 грн. 79 коп. ,моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Із тексту рішення встановлено, що ОСОБА_1 ОСББ «Квіткове, 27, 27А» за квітень 2022 року була нарахована заробітна плата у сумі 6 500 грн. 00 коп., за травень 2022 - 6 688 грн. 56 коп., за червень 2022 - 6 770 грн. 43 коп., за липень 2022 - 5 080 грн. 80 коп., а всього за період з 01.04.2022 по 31.07.2022 - 25 039 грн. 79 коп. В іншій частині відомості про нараховану заробітну плату відсутні.

На підставі виписки АТ «КБ Приватбанк» від 18.09.2023 року встановлено що Тиранській відповідачем виплачена заборгованість по заробітній платі за судовим рішенням в період з 13 по 15 вересня 2023 року в повному обсязі.

Відповідно до актів №1 акту №5 від 01.08.2022 ОСББ`Квіткове,27,27А» комісією у складі членів правління ОСББ встановлено, що колишня голова правління ОСББ Тиранська С.Ю. 29.07.2022 року на збори не з`явилась, документи з діловодства ОСББ за період з 2016 по 29.07.2022 року не передала. Правлінню не відомо місце її перебування, адреси для листування не залишила.

Згідно з копією листа ОСББ» Квіткове,27,27А» від 01.08.2022 року №1 голова правління ОСББ зверталась з листом до ОСОБА_1 з пропозицією прибути з трудовою книжкою для внесення відомостей про звільнення. Додатком зазначений наказ про звільнення.

Листом №2 від 01.09.2022 року голова ОСББ та члени правління звертаються для надання трудової книжки для внесення запису для звільнення

Відповідно до актів №2 від 01.08.2022, №3 від 01.09.2022 року , №4 від 04.01.2023 року , складених за участю членів правління та сусідів ОСОБА_1 , встановлено, що правління ОСББ намагалось вручити Тиранській за задекларованою адресою її проживання (збігається із адресою в її паспорті) наказ про звільнення та повідомлення про необхідність надати трудову книжку для внесення запису про звільнення, але ж за адресою не проживає, зі слів сусідів проживає за кордоном.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивача було звільнено 29.07.2022 року. В день звільнення вона на робочому місті не перебувала.

Роботодавець в період з 01.08.2022 року по 01.09.2022 року намагався передати наказ про звільнення за задекларованою адресою проживання позивача, але ж актами засвідчено, що вона за вказаною адресою не проживала, що підтверджується актами виходу за місцем проживання.

Позивачка підтвердила в судовому засіданні, що вона на момент звільнення перебувала за межами України і трудова книжка була у неї, а не у роботодавця.

Вимога позивача про розрахунок про звільнення та пересилання наказу про звільнення була направлена позивачем відповідачу 28.09.2022 року, що свідчить про те, що з цього часу позивачу було відомо про звільнення, а у відповідача виник обов`язок виплатити позивачу всі суми, які підлягали виплаті їй при звільненні, відповідно до положень ст.116 КЗпП, не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Відповідач не виконав у встановлений ст.116 КЗпП строк свої обов`язки про розрахунок при звільненні.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із норм законодавства, що регулює зазначені правовідносини.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України, Законами України «Про оплату праці», , «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків ї виплати», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427.

Враховуючи,що позивачу не була своєчасно виплачена заробітна плата, то вона має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-III) ,

Під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Крім того, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями статті 95 КЗпП, статей 33, 34 Закону «Про оплату праці» таким заходом є компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Положенням статті 34 цього ж Закону передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України „ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000 року № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення) тощо.

У Рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 року № 9 рп/2013Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та спір щодо стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати є трудовим спором,і працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції а період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Згідно з п. 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі відповідача виникла з 1.04.2022 року за період з квітня 2022 року по липень 2022 року і виплачена в повному обсязі 18.09.2023 року.

Із тексту рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2023 року в справі № 202/10910/22 , провадження № 2/202/785/2023 встановлено, що ОСОБА_1 за роботу в ОСББ «Квіткове, 27, 27А» за квітень 2022 року була нарахована заробітна плата у сумі 6 500 грн. 00 коп., за травень 2022 - 6 688 грн. 56 коп., за червень 2022 - 6 770 грн. 43 коп., за липень 2022 - 5 080 грн. 80 коп., а всього за період з 01.04.2022 по 31.07.2022 - 25 039 грн. 79 коп.

Таким чином , компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату становить 3243,53 грн. згідно з розрахунком , наведеним нижче.

Місяць заборгованостіСума заборгованості (до виплати працівнику)Коефіцієнт індексації, %Сума компенсації (до оподаткування)
Квітень 20226500,0017,0%1105,00
Прирост індексу споживчих цін: 1.027 (Травень 2022) ? 1.031 (Червень 2022) ? 1.007 (Липень 2022) ? 1.011 (Серпень 2022) ? 1.019 (Вересень 2022) ? 1.025 (Жовтень 2022) ? 1.007 (Листопад 2022) ? 1.007 (Грудень 2022) ? 1.008 (Січень 2023) ? 1.007 (Лютий 2023) ? 1.015 (Березень 2023) ? 1.002 (Квітень 2023) ? 1.005 (Травень 2023) ? 1.008 (Червень 2023) ? 0.994 (Липень 2023) ? 0.986 (Серпень 2023) = 1.170255 > 17.0% Визначаємо суму компенсації (до оподаткування): 6500.00 ? 17.0% = 1105.00 грн.
Травень 20226688,5613,9%929,71
Величина приросту індексу споживчих цін: 1.031 (Червень 2022) ? 1.007 (Липень 2022) ? 1.011 (Серпень 2022) ? 1.019 (Вересень 2022) ? 1.025 (Жовтень 2022) ? 1.007 (Листопад 2022) ? 1.007 (Грудень 2022) ? 1.008 (Січень 2023) ? 1.007 (Лютий 2023) ? 1.015 (Березень 2023) ? 1.002 (Квітень 2023) ? 1.005 (Травень 2023) ? 1.008 (Червень 2023) ? 0.994 (Липень 2023) ? 0.986 (Серпень 2023) = 1.139488 > 13.9% Визначаємо суму компенсації (до оподаткування): 6688.56 ? 13.9% = 929.71 грн.
Червень 20226770,4310,5%710,90
Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін: 1.007 (Липень 2022) ? 1.011 (Серпень 2022) ? 1.019 (Вересень 2022) ? 1.025 (Жовтень 2022) ? 1.007 (Листопад 2022) ? 1.007 (Грудень 2022) ? 1.008 (Січень 2023) ? 1.007 (Лютий 2023) ? 1.015 (Березень 2023) ? 1.002 (Квітень 2023) ? 1.005 (Травень 2023) ? 1.008 (Червень 2023) ? 0.994 (Липень 2023) ? 0.986 (Серпень 2023) = 1.105226 > 10.5% Визначаємо суму компенсації (до оподаткування): 6770.43 ? 10.5% = 710.90 грн.
Липень 20225080,809,8%497,92
Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін: 1.011 (Серпень 2022) ? 1.019 (Вересень 2022) ? 1.025 (Жовтень 2022) ? 1.007 (Листопад 2022) ? 1.007 (Грудень 2022) ? 1.008 (Січень 2023) ? 1.007 (Лютий 2023) ? 1.015 (Березень 2023) ? 1.002 (Квітень 2023) ? 1.005 (Травень 2023) ? 1.008 (Червень 2023) ? 0.994 (Липень 2023) ? 0.986 (Серпень 2023) = 1.097544 > 9.8% Визначаємо суму компенсації (до оподаткування): 5080.80 ? 9.8% = 497.92 грн.
Всього:25039,79 3243,53 Податки (утримано): ПДФО 583,84 грн. ВЗ 162,18 грн. Податки (нараховано): ЄСВ 713,58 грн. До виплати: 2497,51 грн.

Зазначену суму компенсації слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст.117 КЗпП, суд виходить із наступного.

Позивачка звернулась до суду із зазначеною вимогою 10.10.2023 року

На момент звернення з зазначеною вимогою ст.117 КЗпП редакцією цієї статті передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені о статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що повний розрахунок при звільненні проведений відповідачем 15 вересня 2023 року.

Таким чином, в діях відповідача мало місце порушення строку виплати належних позивачу при звільненні сум з жовтня 2022 по 15 вересня 2023 року, що свідчить про обов`язок роботодавця виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Разом з тим, вирішуючи спір про право, суд вирішує питання щодо додержання позивачем строків звернення до суду у трудових спорах, передбачених ст.233 КЗпП в редакції на час виникнення зазначених правовідносин.

При чому , виходячи із правових позицій Верховного Суду наслідки пропуску строків звернення до суду у трудових спорах застосовуються судом навіть за відсутності заяви відповідача (ВС/КЦС у справі № 751/1198/18 від 02.12.2020)

Спірні правовідносини між сторонами щодо розрахунку при звільненні виникли між сторонами з моменту звернення позивача до відповідача з вимогою про виплату всіх належних їй сум при звільненні, тобто з 28.09.2022 року.

Відповідно до вимог ст. 233 КЗпП в редакції на момент виникнення правовідносин, встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні .

Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) була надана оцінка правовій природі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що урегульований у статті 117 КЗпП України, та зроблено висновок, що цей середній заробіток не є заробітною платою, тому строк звернення до суду з такою вимогою становить три місяці.

Як зазначалось, загальне право вимоги за ст.233 КЗпП пов`язано з днем,коли працівник дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права.

Судом встановлено, що позивачка з вимогою про виплату розрахунку при звільненні звернулась 28.09.2022 року, а тому не пізніше жовтня 2022 року їй було відомо про порушене право. До суду з зазначеним позовом 10.10.2023 року, тобто поза межами встановленого строк звернення до суду з такою вимогою.

А тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому що пропущений строк звернення до суду.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яка пов`язана із затримкою розрахунку при звільненні, суд зазначає, що ст.23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1).

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.2 ч.2).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.5).

В ході судового розгляду встановлено, що вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди за порушення порядку розрахунку при звільненні вже були предметом судового розгляду в справі № 202/10910/22 , провадження № 2/202/785/2023. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2023 року в цій справі були частково задоволені вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 15000 грн.

За змістом судового рішення позивачем заявлялись вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 30000 грн за порушення її права на оплату праці.

Таким чином, враховуючи, що ці вимоги вже були предметом судового розгляду та відшкодовані відповідачем на підставі судового рішення на момент звернення з позовом, відповідно до положень ч.5 ст.23 ЦК України відсутні підстави для повторного стягнення моральної шкоди. А тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Суд вважає , що є не обґрунтованими та також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за несвоєчасну видачу трудової книжки та наказу про звільнення.

Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП України і вони не підлягають розширеному тлумаченню.

Частиною 5 ст.235 КЗпП передбачено, що у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Основним критеріями настання відповідальності роботодавця у вигляді виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі несвоєчасної видачі наказу про звільнення є те що, затримка у видачі має бути з вини роботодавця та наслідком цих неправомірних дій стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю , тобто працевлаштуватись на іншу роботу.

Постановою Верховного Суду від 07 лютого 2024 року від 14 липня 2021 року у справі № 569/6979/20 сформована правова позиція , відповідно до якої у трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю.

Судом встановлено, що роботодавець після звільнення відповідача неодноразово намагався вручити звернення за задекларованим місцем проживання позивача, що підтверджується актами , складеними за участю сусідів , а, тому , на думку суду, це свідчить про відсутність в діях відповідача вини , яка є обов`язковою умовою відповідальності за ст.235 КЗпП

Позивачка на момент звільнення перебувала за межами України і нею не надано доказів на підтвердження того, що невручення наказу про звільнення перешкодило їй в працевлаштуванні.

Що стосується несвоєчасного внесення в запису в трудову книжку, то суд зазначає, що 10 червня 2021 року набрав чинності Закон України від 05 лютого 2021 року № 1217-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі" (далі - Закон), яким започатковано ведення електронної трудової книжки, як цифрового аналога паперової.

З набранням чинності Закону облік трудової діяльності працівника здійснюватиметься в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр) у порядку, визначеному , Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

А тому, змінена редакція ст.235 КЗпП, і відповідно до редакції , яка діяла на момент виникнення правовідносин , невнесення відомостей до трудової книжки не тягне за собою відповідальність роботодавця за ст. ст.235 КЗпП

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог лише в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 3243,53 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати по справі складаються із судового збору . Позивачем заявлено 4 вимоги майнового характеру . Позивачка частково звільнена від сплати судового збору за вимогами про компенсацію втрати частини заробітку в зв`язку із порушенням строку виплати та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул. Щодо іншої частини позовних вимог нею сплачено судовий збір 3050,25 грн.

Загальна сума заявлених позовних вимог 242054,55 грн. Задоволено лише 1% від заявлених позовних вимог. Тому , відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір - 30, 50 грн.

Керуючись ст.ст. 4,12, 81,82,89,141,259,263-265,267ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Квіткове,27,27А» ( , адреса місцезнаходження 49051 м. Дніпро, проспект Петра Колнишевського , буд.27) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 3243,53 грн. ( три тисячі двісті сорок три гривні, 53 коп.) з утриманням із цієї суми обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Квіткове,27,27А» ( , адреса місцезнаходження 49051 м. Дніпро, проспект Петра Колнишевського , буд.27) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 30,50 грн ( тридцять гривень,50 копійок)

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30( тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 07 травня 2025 року.

Суддя С. І. Доценко