Справа № 523/1951/25
Провадження №2/523/2467/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

УСТАНОВИВ:

07 лютого 2025 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 51509,31 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 02 січня 2024 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 76148124, зобов`язання за яким відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 31309,31 грн, з яких 7921,80 грн заборгованість за основною сумою боргу та 23387,51 грн заборгованість за відсотками.

29 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір позики № 6021715, зобов`язання за яким відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 20200 грн, з яких 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13785 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 575 грн заборгованість за комісією за надання кредиту та 840 грн заборгованість за неустойкою.

За вказаними кредитними зобов`язання відповідача ТОВ «ЄАПБ» набуло право вимоги за договорами факторингу, укладеними із позикодавцями.

У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача вказані суми заборгованості за кредитними договорами разом із понесеними судовими витратами.

12 лютого 2025 року після отримання інформації про відоме зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за відомою адресою місця проживання, проте вона повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання».

Судом враховується також судові повістки, надіслані у електронному вигляді на номер телефону та електронну пошту, зазначені відповідачем під час укладення кредитів.

Представник відповідача адвокат Старосуд О.А. із клопотаннями до суду не звертався.

Отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України ОСОБА_1 вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався.

Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 02 січня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали у електронному вигляді договір позики № 76148124 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до якого Товариство надало відповідачеві кредит у розмірі 12000 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача НОМЕР_1 строком на 30 днів до 31 січня 2024 року зі сплатою відсотків за користування кредитом із фіксованою процентною ставкою 2,5 % у день, заниженою процентною ставкою 0,625 % у день, що застосовується відповідно до програми лояльності), зі сплатою відсотків за понадстрокове користування позикою чи її частиною у розмірі 2,70% та пенею у розмірі 2,70 % у день, які не застосовуються у період воєнного стану, з орієнтовною реальною річною ставкою 769,67 % та орієнтовною вартістю кредиту 14250 грн.

Відповідач підписав договір одноразовим ідентифікатором О317rgu8AR, надісланим на його номер телефону.

ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання щодо повернення коштів, у зв`язку з чим станом на 31 грудня 2024 року за розрахунком позивача за період з 19 липня 2024 року до 31 грудня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 31309,31 грн, з яких 7921,80 грн заборгованість за основною сумою боргу та 23387,51 грн заборгованість за відсотками.

14 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивач уклали договір факторингу № 14/06/21 та у подальшому 19 липня 2024 року Додаткову угоду № 31 до нього, за умовами якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги, в тому числі і до відповідача за кредитним зобов`язанням № 76148124 від 02 січня 2024 року за плату та на умовах, визначених цим договором.

Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги та сума грошових вимог визначені у реєстрах боржників, зокрема реєстр № 27 від 19 липня 2024 року, що є невід`ємною частиною договору факторингу. Факт прийому-передачі реєстру боржників підтверджується актом від 19 липня 2024 року.

З моменту отримання права вимоги позивач не здійснював нарахування відповідачеві штрафних санкцій.

29 березня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 шляхом подачі заяви на отримання кредиту уклали у електронному вигляді договір про споживчий кредит № 6021715, відповідно до якого Товариство надало відповідачеві кредит у розмірі 5000 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача НОМЕР_2 строком на 345 днів з 29 березня 2024 року до 09 березня 2025 року із сплатою відсотків за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду за ставкою 547,50 % річних від фактичного залишку кредиту та протягом решти строку кредитування за ставкою 912,50 % річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, за весь строк кредитування нараховані проценти складатимуть 33712,50 грн, а також зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 11,50 % від суми кредиту, що складає 575 грн, з орієнтовною вартістю кредиту 34287,50 грн.

Кредитний договір укладався за допомогою ІТС Товариства, електронна ідентифікація відповідача здійснювалася при вході клієнта в особистий кабінет шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону відповідача, вказаний при вході. Текст договору, підписаний Товариством аналогом власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки Товариства, направлявся в особистий кабінет відповідача для ознайомлення та підписання.

29 березня 2024 року о 12.41 годині відповідач підписав договір одноразовим ідентифікатором 867907, надісланим на його номер телефону.

Усі основні умови кредитування були відображені у паспорті споживчого кредиту, який надсилався йому для ознайомлення та підписання.

Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором відповідно до графіку платежів, у зв`язку з чим станом на 31 грудня 2024 року за розрахунком позивача за період з 30 липня 2024 року до 31 грудня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 20200 грн, з яких 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13785 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 575 грн заборгованість за комісією за надання кредиту та 840 грн заборгованість за неустойкою.

30 липня 2024 року ТОВ «Мілоан» та позивач уклали договір факторингу № 30072024/2, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги, в тому числі і до відповідача за кредитним зобов`язанням № 6021715 від 29 березня 2024 року за плату та на умовах, визначених цим договором.

Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги та сума грошових вимог визначені у реєстрі боржників № 1 від 30 липня 2024 року, що є невід`ємною частиною договору факторингу. Факт прийому-передачі реєстру боржників підтверджується актом від 30 липня 2024 року.

З моменту отримання права вимоги з 30 липня 2024 року позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій.

Таким чином через порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення грошових коштів утворилася заборгованість у загальному розмірі 51509,31 грн, з яких:

за кредитним договором № 76148124 від 02 січня 2024 року у розмірі 31309,31 грн;

за кредитним договором № 6021715 від 29 березня 2024 року у розмірі 20200 грн.

Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вищевказаними кредитними зобов`язаннями на загальну суму 51509,31 грн.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив у тому числі, крім суми боргу, стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, і наступними Указами воєнний стан був продовжений, а Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, враховуючи вказану норму, вимога про стягнення пені, нарахованої з 13 квітня 2024 року (дати першого платежу) до 30 липня 2024 року, у розмірі 840 грн задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями в загальному розмірі 50669,31 грн підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених позивачем.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 13,76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: вул. С. Петлюри, 30, м. Київ, 01032) заборгованість:

за кредитним договором № 76148124 від 02 січня 2024 року у розмірі 31309,31 грн, з яких 7921,80 грн заборгованість за основною сумою боргу та 23387,51 грн заборгованість за відсотками;

за кредитним договором № 6021715 від 29 березня 2024 року у розмірі 19360 грн, з яких 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13785 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом та 575 грн заборгованість за комісією за надання кредиту,

всього на загальну суму 50669,31 грн, а також судовий збір у розмірі 3028 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 29 квітня 2025 року.

Суддя