Справа № 442/2320/25
Провадження №2-о/452/89/2025
У Х В А Л А

про повернення заяви

у зв`язку з невиконанням ухвали про залишення заяви без руху

07 травня 2025 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_5 , посилаючись на те, що останній систематично вчиняє відносно неї та їхніх неповнолітніх дітей домашнє насильство.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2025 року цивільну справу за вищевказаною заявою передано для розгляду за підсудністю до Самбірського міськрайонного суду Львівської області.

15 квітня 2025 року зазначена справа надійшла на адресу Самбірського міськрайонного суду Львівської області.

Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пред`явлена заява ухвалою суду від 17 квітня 2025 року була залишена без руху, оскільки заявником порушені вимоги, передбачені ЦПК України.

Так, суд вказував, що згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують.

У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої ст.350-4 ЦПК України, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування (ч.2 ст.350-4 ЦПК України).

Таким чином, суд зазначав, що до заяви про видачу обмежувального припису має бути додано докази вчинення ОСОБА_5 систематичних дій або його бездіяльності, котрі становлять домашнє насильство

стосовно заявника та їх спільних дітей, тобто посилання на систематичність вчинення щодо ОСОБА_1 та їх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домашнього насильства психологічного характеру повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами.

В свою чергу, заявником зазначено, що постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 вересня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні домашнього насильства щодо неї, заявниці. Разом з тим, ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено таку постанову суду, а також взагалі не зазначено та не надано докази на підтвердження визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні домашнього насильства щодо їх спільних дітей.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству») рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Як вбачається із заяви про видачу обмежувального припису, заявник просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_5 ..

ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Статтею 350-2 ЦПК України встановлено вичерпний перелік осіб, які можуть бути заявниками у даній категорії справ. Зокрема, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених ЗУ «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених ЗУ «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених ЗУ «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису необхідно встановлювати, яким формам насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що, звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки неможливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

У порушення вищезазначених вимог, заявником не додано доказів на підтвердження того, що вона підпадає під ознаки осіб, які мають право на подачу заяви про видачу обмежувального припису. Суду не надано доказів вчинення заінтересованою особою відносно заявника дій домашнього насильства, підтвердженого належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд вказував, що заявнику необхідно надати докази на підтвердження обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, оскільки, як зазначалося вище, відповідно до ч.3 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, тобто на підставі оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Разом з тим, звертав увагу на те, що заява ОСОБА_1 не містить перелік ризиків, зокрема, в частині видачі обмежувального припису щодо заборони спілкування ОСОБА_5 з його дітьми ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Крім того, заявником зазначено, що 11 серпня 2024 року щодо ОСОБА_5 встановлювався терміновий заборонний припис, разом з тим, такий останньою до матеріалів справи також не додано.

У прохальній частині заяви, поміж інших вимог, заявник просить заборонити ОСОБА_5 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, а саме у квартирі АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд зазначав, що до матеріалів заяви на підтвердження права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна не додано актуальної інформації щодо права власності, відсутні будь-які докази того, що заявником здійснювалися заходи для отримання вказаних відомостей.

Крім того, судом було вказано, що заявником не додано до заяви й належних доказів на підтвердження дійсного постійного спільного проживання як заявниціОСОБА_1 , так і заінтересованої особи ОСОБА_5 , а також їх спільних дітей - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки самою ж заявницею за змістом вступної частини заяви про видачу обмежувального припису зазначено іншу адресу її місця проживання, а саме: АДРЕСА_3 , адреси проживання дітей взагалі не вказані, а місце проживання заінтересованої особи ОСОБА_5 зазначено таку: АДРЕСА_4 .

Відтак, заява ОСОБА_1 містить відомості, котрі протилежні за своїм змістом.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону.

За таких обставин, суд пропонував заявнику усунути недоліки заяви, а саме, уточнити обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, у тому числі докази систематичності вчинення щодо ОСОБА_1 та дітей - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відносно кожного окремо, домашнього насильстваз боку ОСОБА_5 , та їх постійного спільного проживання за однією адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі докази притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, або вказати підтверджені належними доказами причини неможливості надати такі документи із поданням відповідного клопотання згідно з вимогами чинного законодавства.

При цьому, заявнику для усунення недоліків заяви судом був встановлений строк в межах 5 (п`яти) днів з дня отримання заявником ухвали. Ухвала суду 22 квітня 2025 року отримана представником заявника адвокатом Івановим О.О., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на електронну пошту, вказану у заяві, а також 26 квітня 2025 року отримана заявником ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у визначений судом строк

зазначені недоліки заявником та/або її представником усунені не були. Заяв про надання додаткового строку для усунення визначених судом недоліків від заявника не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись стст.185,294 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_5 , - вважати неподаною і повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.М. Кущ