КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8838/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Роспотнюка Владислава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 04 серпня 2020 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором.

Однак у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем укладеного з позивачем Договору кредиту у частині своєчасного повернення позики виникла заборгованість, яка станом на 25.08.2024 року складає 78950,05 грн.

З огляду на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» у розмірі 78950,05 грн тіла кредиту, яка утворилась станом на 25.08.2024 року.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20 січня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 78 950 грн 05 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Роспотнюк В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що у оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції обґрунтовує свої висновки поза межами прийнятого судового рішення, оскільки мотивує таке рішення документами позивача, які були подані 30.01.2025 року, в той час як саме рішення було прийняте 20.01.2025 року.

Так, суд першої інстанції зазначав, що Банк перерахував позичальнику кошти у розмірі 78950,05 грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку та розрахунком заборгованості за договором, який в свою чергу, тотожний за змістом до виписки по банківському рахунку, чим спростовуються доводи відповідача, що позивачем не доведено обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи.

Разом із тим, виписка по банківському рахунку із позовною заявою до суду першої інстанції не подавалася, адже вона подана до матеріалів справи 30.01.2025 року, тобто вже після ухвалення оскаржуваного судового рішення, а відтак на переконання апелянта, суд першої інстанції не може обґрунтовувати прийняте судове рішення доказами отриманими після прийняття оскаржуваного судового рішення.

Вказував на те, що позивачем у відповіді на відзив не зазначено у чому полягає неможливість подання нових доказів у строк визначений законом з причин, що не залежали від нього, а відтак суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги цей доказ, а саме - виписку по картковому рахунку, до того ж після ухвалення судового рішення.

08 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника АТ «Універсал Банк» - Македона О.А., у якому наводяться заперечення проти її задоволення. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту в передбачені строки не виконав, а відтак, заборгованість із простроченого кредиту (тіло кредиту) відповідача перед позивачем становить 78950,05 грн.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Встановлено, що 04.08.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір кредиту б/н, за змістом якого за змістом якого банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

30 березня 2020 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідно до якої просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку відповідно до умов договору (а.с. 7).

Відповідно до змісту підписаної анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердив, що він разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

Відповідно до п. 3 анкети - заяви пільговий період за користування кредитним лімітом становить 62 дні. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,2% на місяць. Решта умов, передбачених частиною 1 статті 6 Закону України «Про фінансові та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначена в Договорі та Тарифах.

Відповідно до п. 6 анкети-заяви відповідач визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах на паперових носіях. ОСОБА_1 підтвердив, що всі наступні правочини (у ттому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною з використанням простого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису).

Відповідно до п.9 анкети-заяви усе листування щодо цього рахунку та договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали зв`язку, відповідно до умов договору.

До анкети-заяви разом з позовом банком було долучено Умови і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank (а.с. 8-20).

Відповідно до п. 2.1 розділу I Умов і правил обслуговування фізичних осіб, затверджених рішенням Правління ПАТ «Універсал банк», банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору, в тому числі платіжної картки «Master Card», та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

У п.п. 5.3, 5.8.1 п. 5 розділу I вказаних Умов визначено, що клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в мережі Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.

Для надання послуг банк видає клієнту картку (платіжну картку). Платіжна картка передається клієнту не активованою, активується банком при додаванні інформації з картки на мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта (п.п. 2.4, 2.5 розділу II Умов).

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. п. 5 Розділу ІІ Умов і правил ліміт кредитування та строк дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому Договорі. Ліміт до використання розраховується та встановлюється, виходячи з внутрішніх процедур Банку, та зазначається Клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування.

Відповідно до п.п. 5.5. форма надання Кредиту: поновлюваний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги.

Відповідно до п.5.11. розділу IІ Умов клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами.

Згідно з п.5.16 розділу IІ Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з тарифами, але не більше 50% від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. На період дії карантину банк на власний розсуд має право збільшити строк, зазначений в абзаці першому цього пункту.

Пунктом 5.19 розділу IІ Умов передбачено у випадку якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у пункті 5.18, кредит стає у формі «на вимогу», а банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. Несвоєчасне виконання клієнтом вимоги про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом свідчить про несанкціоноване користування чужими грошовими коштами, що тягне за собою відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачену цим договором. При цьому нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що позивач разом з позовною заявою також подав роздруківку паспорту споживчого кредиту чорної картки monobank (а.с. 21-25), завірену позивачем копію паспорта відповідача (а.с. 26-27); картку платника податків відповідача (а.с. 28); банківську ліцензію № 92 від 10.10.2011 року (а.с. 30); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо АТ «Універсал Банк» (а.с. 31); витяг зі статуту АТ «Універсал Банк» (а.с. 32-33).

В подальшому, після відкриття провадження у справі, 29.01.2025 року представником АТ «Універсал Банк» подано відповідь на відзив, який був зареєстрований в Подільському районному суд м. Києва 30.01.2025 року (а.с. 58-128).

Зокрема з разом з відповіддю на відзив представником позивача надано суду довідку про наявність рахунку від 28.01.2025 року, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано платіжну картку № НОМЕР_2 (чорна картка), зі строком дії останньої - до липня 2024 року (а.с. 67).

Відповідно до довідки АТ «Універсал Банк» про розмір встановленого кредитного ліміту від 28.01.2025 року, вбачається, що 04.08.2020 року ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміту у розмірі 10 500 грн, 23.09.2020 року встановлено кредитний ліміту у розмірі 20 000 грн, 30.01.2021 року встановлено кредитний ліміту у розмірі 50 000 грн, 17.12.2021 року встановлено кредитний ліміту у розмірі 70 000 грн (а.с. 68).

Також представником позивача надано виписку про рух коштів по картці від 28.01.2025 року за період з 06.08.2020 року по 01.06.2023 року, з якої вбачається, що відповідач користувавсь кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору (а.с. 69-104).

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.08.2020 року вбачається, що станом на 25.08.2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 78950,05 грн, з них 78950,05 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 6).

Предметом позову АТ «Універсал Банк» є стягнення заборгованості за тілом кредиту, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а також виходячи з вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, АТ «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Встановивши, що банк належно виконав свої зобов`язання, а боржник не виконує свої зобов`язання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з моменту укладення договору відповідачем використано, але не погашено кредитних коштів на загальну суму 78950,05 грн (тіло кредиту), що і підлягає стягненню з відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач на виконання укладеного договору сплачував кошти, частина з яких направлялася на погашення нарахованих відсотків, з такими діями банку ОСОБА_1 погоджувався, оскільки з претензіями до банку не звертався. Щодо збільшення кредитного ліміту, то також жодних заперечень Банку не висловлював.

Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Аналогічну позицію сформував Верховний Суд у постанові по справі № 127/23910/14-ц від 23 грудня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 41-42).

Відповідно до вказаної ухвали від 07.11.2024 року суд першої інстанції постановив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснив, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Встановив позивачу п`ятнадцятиденний строк для подання відповіді на відзив, з дня отримання відзиву та доданих до нього документів. Копія відповіді на відзив та доданих до нього документів відповідачу повинна бути надіслана (надана) відповідачу одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду.

Встановив відповідачу п`ятиденний строк для подання заперечень, після отримання відповіді на відзив, копія яких разом із додатками повинна бути надіслана (надана) позивачу одночасно з надісланням (наданням) їх до суду.

Роз`яснено учасникам справи, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Повідомлено, що у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного документу, а саме документ в електронному вигляді «Ухвала (одноособово)» від 07.11.2024 року по справі № 758/14171/24, було надіслано позивачу АТ «Універсал Банк» в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 08.11.2024 року (а.с. 43).

Відповідно до довідки про доставку електронного документу, документ в електронному вигляді «Ухвала (одноособово)» від 07.11.2024 року по справі № 758/14171/24, а також (за наявності) прикріплені до нього файли було надіслано одержувачу Роспотнюк Владиславу Олександровичу в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 13.01.2025 року (а.с. 49).

Відповідач, на підставі ст.178 ЦПК України подав відзив на позовну заяву, у якому виклав свої заперечення на позов, та вказав на відсутність певних доказів щодо обставин справи.

Так, 27.01.2025 року стороною відповідача в межах 15-денного строку на подання відзиву на позовну заяву з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі подано відзив на позовну заяву (а.с. 50-57).

В свою чергу позивач, керуючись ст.179 ЦПК України, 29.01.2025 року позивач в межах 5-денного строку на подання відповіді на відзив подано до матеріалів справи відповідь на відзив, долучивши додатково докази, на відсутність яких посилався відповідач у відзиві на позов, зокрема деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку, довідка про наявність рахунку та довідку про розмір встановленого кредитного ліміту. Дану відповідь на відзив зареєстровано в суді першої інстанції 30.01.2025 року (а.с. 58-128).

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при постановленні рішення суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, давши оцінку доказу - виписці по рахунку, який надійшов після ухвалення рішення до суду разом з відповіддю на відзив (однак в строки визначені законом). Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що дане порушення норм ЦПК України не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення визначені в ст. 367 ЦПК України.

Як вбачається з ч.1 ст. 179 ЦПК України, у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ЦПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою-п`ятою статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Таким чином, з огляду на викладені вище норми ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було порушено процесуальні норми, наслідком чого могло би бути неприйняття поданих ним доказів по справі.

03.02.2025 року стороною відповідача в межах 5-денного строку на подання заперечення на відповідь на відзив подано до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив (а.с. 129-137).

Разом з тим, суд першої інстанції розглядаючи справи та вирішуючи спір по суті поспішно ухвалив рішення по справі, оскільки не врахував, що як відповідач так і позивач скористались своїми процесуальними правами, відповідно до положень ст.ст. 178,179 ЦПК України, та подали до суду відповідно відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення відповідь на відзив, в межах строків визначених самим судом в ухвалі від 07.11.2024 року про відкриття провадження. Водночас суд першої інстанції ухвалив рішення до закінчення встановлених процесуальних строків на подання процесуальних документів сторонами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції процесуальних норм та скасування рішення суду з цих підстав не знайшли своє підтвердження, оскільки наведені процесуальні порушення не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення в розумінні ст. 367 ЦПК України.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними і підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Роспотнюка Владислава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «02» травня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов