Провадження № 22-ц/812/752/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2025 року м. Миколаїв

справа № 945/150/25

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Сікорською Іриною Станіславівною, на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області, ухвалене 10 березня 2025 року під головуванням судді Лопіної О.О., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 11 грудня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №539104046, який був підписаний відповідачкою електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, на підставі якого відповідно до умов договору остання отримала в кредит 25 760 грн. на умовах зворотності, строковості і платності.

Як вказав позивач, право вимоги за даним кредитним договором відповідно до укладених договорів факторингу та додаткових угод до договорів факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, а в подальшому між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс» від 05 серпня 2020 року за №05/0820-01 та між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» від 14 червня 2024 року №14/06/24 - перейшло до ТОВ «Юніт Капітал».

Позивач вказує, що відповідачка умови кредитного договору від 11 грудня 2019 року №539104046 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 22018 грн 48 коп., що складається з: 20283 грн 78 коп. заборгованість по основному боргу, 1734 грн 70 коп. заборгованість за відсотками, яку позивач просив стягнути. Також просив стягнути 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечуючи проти позову представника відповідача адвокат Захар`єва Я.В. - вказала, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення на телефон або пошту відповідачці, підтвердження останньою пропозиції щодо укладення договору. Також вважає, що докази перерахування кредитних коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 відсутні, оскільки наданий позивачем лист АТ «ПРИВАТБАНК» не містить ні даних отримувача, ні призначення платежу, ні рахунок на який зараховувались кошти. Не доведено позивачем і право вимоги за кредитним договором. Також посилається на порушення строків позовної давності, вважає, що він сплив 15.04.2023, так як строк кредитування був на 126 днів від дати отримання кредиту. Крім цього представник відповідачки вважає необґрунтованою вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 6000 грн, у зв`язку з не співмірністю зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову, а також відсутністю доказів оплати послуг по договору.

В додаткових поясненнях ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» вказало, що доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації договору позичальника. Одноразовий персональний ідентифікатор - 354КР29Р було направлено відповідачу 11.12.2019 о 23:04:36 год. на номер мобільного телефону вказаний нею в Заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_1 , який було введено відповідачкою у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 11.12.2019 о 23:13:25. Враховуючи вищевикладене, позивач надав беззаперечні докази того, що відповідач підписала Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 2.13. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного Банку України 29 липня 2022 року № 163 Банки приймають до виконання лише розрахункові документи: своїх клієнтів, які подають їх у банк у порядку, передбаченому договорами банківського рахунку цих клієнтів. Первинний кредитор ініціював платіжну операцію шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого зарахування на рахунок отримувача (Боржника) та надав Довідку № 06/2024 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що відповідне перерахування було здійснено успішно, а тому вважає, що позивач довів факт отримання відповідачем коштів, натомість позивачем не надано жодного доказу зворотного. Також позивач наголошує, що копія витягу з реєстру прав вимоги № 100 від 22.09.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, копії Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та скан-копії Витягу з Реєстру Боржників до договору № 14/06/24 від 14.06.2024, оформлених у фізичній формі, мають усі необхідні реквізити, а саме: назву, форму, погоджену сторонами, підписи сторін та основну інформацію, яка чітко підтверджує факт переходу права вимоги за кредитними договорами. Щодо позовної давності, зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ та Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено відповідними пунктами, якими перебіг позовної давності зупинено. Строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України наразі продовжуються на строк дії воєнного стану.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №539104046 від 11 грудня 2019 року в сумі 22 018 грн 48 коп., з яких: 20 283 грн 78 коп. - заборгованість за кредитом, 1 734 грн 70 коп. заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати з оплати судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн 00 коп.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася кредитна заборгованість у зазначеному позивачем розмірі, що підлягає стягненню. Витрати на правничу допомогу з урахуванням складності справи, обсягом наданих послуг, виходячи з вимог співмірності було зменшено до 3000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сікорська І.С. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про доведеність факту переходу до позивача права грошової вимоги є помилковим. Так позивачем не надано Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/1118-01, який би підтверджував факт передачі від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» своїх прав вимоги до відповідача за кредитним договором № 549206262 до ТОВ «Таліон Плюс». Не надавши суду доказів переходу права вимоги відповідача від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» позивачем не доведено і перехід права вимоги до нього. Крім того, спірний кредитний договір датований 11.12.2019, тобто через рік після укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Позивачем не надано доказів підтвердження платності договорів факторингу. На думку апелянта, суд помилково вважав доведеним факт видачі кредиту за відсутності первинних бухгалтерських документів та прийняв до уваги в якості доказу платіжне доручення, яке не містить номеру картки отримувача та відмітки банку про проведення, а висновок суду, що відповідачка частково виконувала умови кредитного договору, не підтверджуються матеріалами справи. Суд проігнорував і той факт, що в матеріалах справи наявні шість додаткових угод про продовження строку дії договору, але дані угоди не підписані ні власноручним, ні цифровим підписом відповідачки.

Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судом першої інстанції установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 11 грудня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінасова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №539104046, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора (а.с.11 зв.-13).

Відповідно до умов даного Договору ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі 25760 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах.

Згідно пунктів 1.2., 1.3 Договору кредит надавався Позичальнику строком на 126 (сто двадцять шість). Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит.

Пунктом 1.4. Договору визначено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 32,85 % річних від суми Кредиту за весь час користування, починаючи з дня надання суми Кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався Кредит.

Згідно п. 1.7 Проценти за користування кредитом , в розмірі передбаченому в п. 1.4 Договору нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, відповідно до суми Кредиту, яка фактично знаходиться у Позичальника.

Пунктом 1.8. Договору визначено, що у випадку не повернення будь-якого з платежів, у строки передбачені Графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються від фактичного залишку суми Кредиту. Всі нараховані проценти за користування Кредитом мають бути сплачені на дату кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили що Кредитодавець, по аналогії з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений Графік платежів, шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника.

У пункті 4.13 Договору зазначено, що цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 5 Договору "Реквізити сторін".

Отже, Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми.

Відповідно до Алгоритму дій споживача в телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" з метою укладення електронного договору, у разі погодження Заявки на кредит, позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить в собі всі істотні умови договору та додатково повідомляється СМС-повідомленням, на номер телефону, вказаний позичальником у заявці на кредит; електронним листом на електронну адресу, вказану позичальником у Заявці на кредит. Позичальник має можливість завантажити собі на персональний комп`ютер проект договору (оферту) в електронному вигляді, як це передбачено абз. 2 ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, Товариством генерується та відправляється, на номер телефону, вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору.

Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію".

У разі вчинення дій спрямованих на прийняття оферти, Договір між Товариством та позичальником вважається укладеним і Товариство здійснює дії передбачені умовами укладеного Договору щодо перерахування коштів позичальнику на його банківський рахунок.

Одночасно з підписанням договору, Товариство відправляє на електронну адресу, вказану Позичальником у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та з вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту.

Отже, інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства роз`яснюється Позичальнику, що у разі його згоди з офертою Товариства, необхідно ввести одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства і відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснути іконку «відправити/підписати», що одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, як і було зроблено з відповідачем. Кредитний договір № 539104046 від 11 грудня 2019 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 354RFZ9F, що був направлений ОСОБА_1 11.12.2019 року об 23:04:36 та введений нею 11.12.2019 року об 23:13:25 (а.с. 23). За таких обставин належними та допустимими доказами підтверджено укладання між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі.

ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 539104046 від 11 грудня 2019 року та здійснило переказ грошових коштів у розмірі: 25760 грн. для зарахування на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , що підтверджуються копією відповідного платіжного доручення від 11.12.2019 року № d2560715-f4eb-4610-8767-8d66afd1b098 та довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №06/2024, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняла пропозицію ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога".

За такого на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції вірно вважав доведеними факт укладання ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику ОСОБА_1 у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Враховуючи алгоритм дій, які необхідно вчинити особі, яка укладає в електронній формі кредитний договір із ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога", колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності укладання договору саме відповідачкою.

Посилання апелянта на недоведеність отримання ОСОБА_1 кредитних коштів спростовується копією платіжного доручення від 11.12.2019 року № d2560715-f4eb-4610-8767-8d66afd1b098 про перерахування ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" грошових коштів у розмірі 25760 грн., у яких призначенням платежу зазначено: переказ коштів згідно договору № 539104046 від 11 грудня 2019 року для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , отримувачем яких зазначена ОСОБА_1 , вказаний його ідентифікаційний код (а.с. 32). Надходження коштів у вказаній сумі на зазначену картку підтверджується довідкою АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 06/2024 від 07.06.2024 року(а.с. 33-34).

Відповідачка, заперечуючи проти наданих позивачем доказів, не заявляла клопотань щодо перевірки належності банківського рахунку, на який вказані кошти були перераховані.

Доказів, які б заперечували факт перерахування ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" кредитних коштів ОСОБА_1 , не надано.

Отже відповідачкою отримання коштів за кредитним договором №539104046 від 11 грудня 2019 року в розмірі 25 760 грн. не спростовано.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 в порушення взятих на себе зобов`язань несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредитну заборгованість.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно встановив, що згідно з наявними у справі доказами станом на час розгляду справи в суді зобов`язання за кредитним договором відповідачкою належним чином не виконані, а тому відповідно до ст. 526, 1050, 1048 ЦК України існують підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредиту та процентам.

Щодо права позивача на стягнення з відповідачки такої заборгованості, суд першої інстанції вірно встановив, що таке право вимоги перейшло до ТОВ «Юніт Капітал» відповідно до укладених договорів факторингу та додаткових угод до договорів факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, а в подальшому між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс» від 05 серпня 2020 року №05/0820-01, між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» від 14 червня 2024 року №14/06/24.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Враховуючи наведені положення закону та зміст долучених позивачем договорів факторингу, реєстрів боржників, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що позивач належними та допустимими доказами довів той факт, що набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №539104046 від 11 грудня 2019 року.

У даній справі, право вимоги до боржника ОСОБА_1 переходило від первісного кредитора до кожного наступного нового кредитора три рази, де фінальним кредитором є ТОВ «Юніт Капітал».

Так, 28.11.2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року укладено Додаткову угоду № 19 до вказаного договору факторингу, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. Згодом ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" також неодноразово укладали Додаткові угоди, продовжуючи строк дії Договору факторингу.

Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є відступлення прав вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. цього Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до Договору, а саме - Реєстрах прав вимоги.

Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору (п.4.1.).

Фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб (п.п. 5.3.3).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 100 від 22 вересня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 539104046 від 11 грудня 2019 року на загальну суму 22 018,48 грн, з яких: 20 283,78 грн заборгованість за тілом кредиту, 1 734, 70 грн. заборгованість за процентами (а.с. 50, 50зв., 51). Вказаний витяг з Реєстру містить підписи директорів ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон плюс" та печатки цих Товариств.

За такого доводи апеляційної скарги щодо недоведеності переходу до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за укладеним ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" із відповідачкою кредитним договором - є безпідставними.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено: договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року; 10.08.2020 року - Додаткову угоду № 1 до вказаного договору факторингу, згідно з якою сторони дійшли згоди викласти п. 5.2.4 в іншій редакції; 21.10.2020 року - Додаткову угоду № 25, якою сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції; 03.08.2021 року - Додаткову угоду № 2, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року; 30.12.2022 року - Додаткову угоду № 3 від 30 грудня 2022 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 30 грудня 2024 року.

Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному Додатку (п.4.1).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №11 від 31 серпня 2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 95 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22018,48 грн (а.с. 61,62).

Відповідно до підпункту 5.3.3 договору факторингу Фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

14 червня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 14/06/24 (а.с. 48-49).

За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників.

Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №14/06/24 від 14 червня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22018,48 грн (а.с. 70).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту набуття ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги до відповідача за кредитним договором позивач надав копії відповідних документів - договорів, реєстрів боржників, актів приймання-передачі, виписок по особовому рахунку боржника.

Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року в редакції додаткової угоди від 31 грудня 2020 року передбачено момент набуття ТОВ «Таліон плюс» права вимоги - з моменту підписання відповідного реєстру прав вимоги. А право майбутньої вимоги з моменту виникнення такого права вимоги до боржника і додаткового оформлення не потребує (пункт 4.1). Аналогічні положення передбачені договорами факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року (пункт 4.1) та №14/06/24 від 14 червня 2024 року (пункт 1.2).

ТОВ «Таліон плюс» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 з моменту підписання відповідного реєстру прав вимоги до цього боржника № 100 від 22 вересня 2020 року, а позивач, відповідно, набув таке право вимоги після підписання реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру боржників від 14 червня 2024 року.

За такого, позивач, як кредитор у зобов`язанні має право на задоволення вимог до боржника ОСОБА_1 .

Не заслуговують на увагу, посилання апеляційної скарги на недоведеність того, що право вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перейшло до ТОВ "Таліон плюс" з огляду на те, що кредитний договір був укладений 11 грудня 2019 року, тобто через рік після укладення договору факторингу ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ "Таліон плюс".

Так, частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ "Таліон плюс", сторони домовились, що термін "Борг" у договорі означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Відповідно до п.п.1.3 Додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права Клієнта - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» - за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Розділом 4 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

З матеріалів справи слідує, що такий Реєстр прав вимоги був підписаний 22 вересня 2020 року. (а.с. 50,51)

Апеляційний суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Не спростовують цього і посилання апеляційної скарги на те, що позивачем не надано доказів здійснення фактором оплати за відступлені права вимоги.

Так, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавалися недійсними.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17).

За такого відсутність у матеріалах справи доказів здійснення факторами оплати за відступлені права вимоги не свідчать про недоведеність фактів відступлення права грошової вимоги за укладеним 11 грудня 2019 року кредитним договором №539104046 до позивача.

Разом із тим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем факту укладання ОСОБА_1 з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» додаткових угод від 23 січня 2020 року, від 06 лютого 2020 року, від 20 лютого 2020 року від 04 березня 2020 року, від 20 березня 2020 року до договору №539104046, оскільки належних, достатніх та переконливих доказів їх підписання відповідачкою (як накладанням власноручного підпису, так і підписанням в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора) не надано.

За такого не можна вважати, що сторонами було узгоджено продовження строку кредитування за договором №539104046.

Між тим з наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що проценти за користування кредитними коштами нараховувались відповідачці і після погодженого сторонами строку кредитування (тобто після 15 квітня 2020 року).

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року в справі № 755/15853/15-ц, від 10 лютого 21022 року у справі № 263/1976/16-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України припиняється також і право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами, нарахованих Банком за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, тобто після 15 квітня 2020 року є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

З наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку слідує, що заборгованість відповідачки за тілом кредиту складає 20 283 грн 78 коп., а розмір заборгованості по процентам станом на 15 квітня 2020 року (погодженого строку кредитування), з урахуванням погашення процентів за цей період на суму 2130 грн. 46 коп., складає 273 грн 90 коп.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до помилкового висновку про задоволення позову в повному обсязі, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині розміру стягнутої заборгованості підлягає зміні, шляхом зменшення її розміру з 22 018 грн 48 коп до 20557 грн 68 коп. (20 283 грн 78 грн +273 грн 90 коп.).

Відповідно до ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже рішення суду в частині стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору за позовну заяву підлягає зміні, шляхом зменшення суми таких витрат з 2 422 грн 40 коп. до 2 261 грн 55 коп.

Суд першої інстанції, врахувавши наявність заперечень відповідача щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу позивача із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з урахуванням обсягу фактично виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності цих витрат, виходячи з пропорційності задоволених вимог та конкретних обставин справи, дійшов висновку про зменшення стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції до 3000 грн.

Апеляційна скарга не містить доводів, щодо неправильності висновків суду першої інстанції в цій частині.

Згідно із п.п."в" п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції повинна містити, крім іншого, також висновки щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 241 грн 30 коп. судового збору, сплаченого за апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Сікорською Іриною Станіславівною, задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2025 року в частині розміру стягнутої заборгованості та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (): заборгованість за кредитним договором №539104046 від 11 грудня 2019 року у розмірі 20 557 грн 68 коп. (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень шістдесят вісім копійок) , з яких: 20 283 грн 78 грн. - заборгованість за кредитом та 273 грн 90 коп заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» () витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в сумі 2 261 грн. 55 коп. (дві тисячі двісті шістдесят одна гривня п`ятдесят п`ять копійок).

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді першої інстанції, залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 241грн 30 коп. (двісті сорок одна гривня тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 08 травня 2025 року