Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/39/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Надопта А.А., при секретарі Стрижак О.М. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. про визнання права власності.

Згідно заявлених вимог просить в порядку спадкування за законом визнати за неюправо власності житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , три земельні ділянки загальною площею 0,9200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Хижанської сільської ради та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективнійвласності СВАТ ім.Шевченка (с.Королево) розміром 0,84 в умовних кадастрових гектарах.

Позов мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем по смерті свого батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 05.06.2000 року.

З часу відкриття спадщини весь ризик та тягар утримання цього нерухомого майна несе позивач. У той же час набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті батька, оригіналів державних актів на право власності на земельні ділянки віднайдено не було.

Позивач (як дочка) та відповідач (як дружина) є спадкоємцями за законом першої черги.

В порядку цивільного законодавства позивач прийняв спадщину, оскільки з самого народження і на даний час проживає у спадковому будинку слідкує за помешканням, обробляє земельні ділянки.

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та втратою правовстановлюючого документу на землю за життя спадкодавця.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за законом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Позивачка та її представник, адвокат Продан О.В., в судове засідання не з`явилися, направили до суду клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, позовні вимоги визнала, підтримала викладені обставини і просила справу розглянути у її відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_3 ,що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.08.2023 року

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 05.06.2000 року.

Позивачем замовлено проведення технічної інвентаризації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 22.11.2024 року №1124 цей об`єкт нерухомого майна будівництвом завершений, рахується за ОСОБА_4 (батьком спадкодавця, дідом позивача) на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 25.07.2000 року, виданого на підставі розпорядження голови Виноградівськоїрайдержадміністрації№386 від 21.07.2000 року. В архівних матеріалах КП «Виноградівське РБТІ» інвентарна справа на цей об`єкт нерухомого майна містить копію згаданого правовстановлюючого документа. Дідо позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смертьсерії НОМЕР_3 від 28.02.2023року. Спадкодавець спадщину після смерті свого батька прийняв, так як проживав у спадковому будинку.

Спадкодавцем за життя заповіт не залишено.

Згідно положень ч.1І ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Покійному батьку позивача на праві приватної власності належали такі майнові права: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективнійвласності СВАТ ім.Шевченка (с.Королево) розміром 0,84 в умовних кадастрових гектарах; право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та три земельні ділянки загальною площею 0,9200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Хижанської сільської ради.

В порядку цивільного законодавства позивач прийняв спадщину, оскільки з самого народження і на даний час проживає у спадковому будинку слідкує за помешканням, обробляє земельну ділянку.

Набути право власності на спадкові речові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті батька, оригіналів документів такого характеру віднайдено не було. Мати позивачки категорично заперечує перебування у її розпорядженні будь-яких документованих матеріалів. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовила.

Таким чином через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно та майнові права позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно положень ч.І ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області було віднайдено копію сертифікату на право на земельну частку (пай) від 09.08.2004 року серії РН №168337, виданого на ім`я покійного ОСОБА_3 . Вказаний документ підтверджує належність права на частку у землі колективного сільськогосподарського підприємства покійному спадкодавцю та копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №031081 від 11.09.2006 року, виданого на ім`я ОСОБА_4 (батька спадкодавця, діда позивача), який вказує на майнові права щодо трьох земельних ділянок, які входять до складу спадщини.

Встановлено, що батько спадкодавця (дідо позивача) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження спадкодавця серії НОМЕР_4 від 02.04.1966 року. Спадкодавець ОСОБА_3 спадщину по смерті свого батька прийняв, але набуття таких майнових прав не оформив (свідоцтво про право на спадщину не отримав). У той же час ч.З ст. 1296 ЦК України регламентовано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (таку правову позицію відображено в постанові ВС від 14.08.2019 р. у справі №523/3522/16-ц).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.Іст.З, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.Згідно ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведенана підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька. Спадщину прийняла. Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 :

- житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; .

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВАТ ім.Шевченка (с.Королево) розміром 0,84 в умовних кадастрових гектарах та вартістю 11042 гривніщо посвідчене Сертифікатом РН № 168337, виданим на підставі Рішення Виноградівської РДА від 12.07.2004 №250;

-право власності на земельну ділянку площею 0,2801 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Хижанської сільської ради, кадастровий номер :01:001:0256;

-право власності на земельну ділянку площею 0,2899 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Хижанської сільської ради, кадастровий номер :02:001:0020;

-право власності на земельну ділянку площею 0,3500 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Хижанської сільської ради, кадастровий номер :01:002:0211.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. А. Надопта