Провадження № 2-др/357/50/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ярмола О. Я. ,
при секретарі Любченко А. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5, заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Капустіна Віталія Володимировича про ухвалення додаткового рішення, -
25.04.2025 на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява представника позивача Капустіна В.В. про долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат та ухвалення додаткового рішення.
Вказана заява обґрунтована тим, що 01.11.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Капустіним В.В. був укладений договір про надання правничої допомоги № 338. При зверненні до суду в позовній заяві зазначалось про попередній/орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які вже були понесені позивачем та про можливість їх подальшого понесення, у зв`язку із залученням адвоката для участі у судових засіданнях або необхідності підготовки інших процесуальних документів у справі. Представник позивача зазначає, що 14.04.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення про задоволення позову, однак питання про відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу не вирішувалося. А тому, на підставі ст. 270 ЦПК України, сторона позивача просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в сумі 26 000 грн.
09.05.2025 представник позивача Капустін В.В. через систему «Електронний суд» сформував додаткові пояснення у справі, в яких зазначено що вказана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження, проте, ухвалою суду від 20.02.2024 суд здійснив перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, саме за клопотанням сторони відповідача. А тому не можна вважати вказану справу не складною. Позивач не зловживав своїми процесуальними правами, не затягував розгляд справи, всі його клопотання були обґрунтованими, а необхідність проведення експертизи у справі визнавав сам відповідач. Крім того, саме відповідач здійснив відчуження майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, без погодження з позивачем і без компенсації їй частини вартості цього майна. Тобто, підставою звернення до суду стало порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача. Всі послуги, надані адвокатом під час розгляду даної справи, у своїй сукупності призвели до задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , факт їх надання підтверджено належними доказами.
Учасники процесу у судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали додані до заяви про ухвалення додаткового рішення, дійшов до наступних висновків.
За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, 25.04.2025 на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення із доказами понесених витрат на правову допомогу, яка була направлена поштою 17.04.2025, тобто протягом п`яти днів після ухвалення судом відповідного рішення.
Згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Сторони дійшли згоди щодо вартості надання послуг адвоката, яка закріплена у додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № 338, зокрема вартість усної консультації з вивченням документів становить - 500 грн; виготовлення та направлення адвокатських запитів з метою збирання необхідних у справі доказів - 500 грн за один запит; складання позовної заяви, складання скарги у суді першої інстанції - 2200 грн за один документ; складання відзиву, відповіді на відзив - 500 грн за одну сторінку; складання документів процесуального характеру- 500 грн за одну сторінку; участь у першому або підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції- 6000 грн.; участь у кожному наступному судовому розгляді справи в суді першої інстанції - 1600 грн за одне судове засідання.
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підставі договору про надання правничої допомоги № 338 від 01.11.2023, сторони підтвердили, що адвокатом виконані наступні роботи згідно з договором, а саме: консультація з вивченням документів - 500 грн; виготовлення адвокатського запиту 500 грн; складання позовної заяви - 2200 грн; участь у першому судовому засіданні в суді першої інстанції- 6000 грн; участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції - 1600 грн; складання відповіді на відзив - 500 грн; ознайомлення з матеріалами справи - 500 грн; клопотання про долучення доказів 500 грн; клопотання про призначення експертизи 500 грн; участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції - 1600 грн; клопотання про призначення експертизи 1000 грн; участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції - 1600 грн; участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції - 1600 грн; участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції - 1600 грн; клопотання про призначення експертизи 500 грн; участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції - 1600 грн; клопотання про зменшення позовних вимог 500 грн; участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції - 1600 грн; участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції - 1600 грн.
Згідно акту приймання передачі виконаних робіт від 17 квітня 2025 року сторонами погоджено, що адвокатом передано клієнту, а клієнтом прийнято від адвоката перелічені у акті послуги з надання правничої допомоги, клієнт не має до адвоката претензій та оплатив вартість наданих послуг в сумі 26 000 грн.
Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, стороною відповідача подано клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, де представник відповідача висловив своє бачення складності спору. Однак, вказане клопотання не містить обґрунтування неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу чи їх завищеності. Подане клопотання фактично зводиться до незгоди сторони відповідача оплачувати витрати, у зв`язку із великою кількістю проведених судових засідань по справі, зумовлених, зокрема, призначенням експертиз по справі. Однак, слід звернути увагу, що спір стосувався не лише визначення вартості спірного майна, відповідач взагалі не визнавав позовну вимогу про поділ спільного майна подружжя.
Відповідно до ч. 2,3,4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Стороною відповідача не вказано доводів та не надано доказів, що сторона позивача затягувала розгляд справи, з метою завищення вартості витрат на правничу допомогу. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу є необгрунтованим та не підтвердженим жодним доказом.
Позивач в даній справі підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість 26 000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 246, 270, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Капустіна Віталія Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 000,00 грн (двадцять шість тисяч гривень)
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його ухвалення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Додаткове рішення суду виготовлено 12 травня 2025 року.
Суддя О. Я. Ярмола