Справа № 151/475/24
Провадження № 22-ц/801/848/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокуСправа № 151/475/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

з участю секретаря судового засідання: Кахно О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 151/475/24 за позовом Гайсинської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Вінницької обласної державної адміністрації (Вінницька обласна військова адміністрація) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації (Вінницької обласної військової адміністрації) та Національний природний парк "Кармелюкове Поділля" про визнання недійсним наказу, усунення перешкод шляхом зобов`язання повернути земельну ділянку, скасування державної реєстрації прав, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 22 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Моцного В.С., -

встановив:

В липні 2024 року Гайсинська окружна прокуратура звернулася в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Вінницької обласної державної адміністрації (Вінницької обласної військової адміністрації) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу, усунення перешкод шляхом зобов`язання повернути земельну ділянку, скасування державної реєстрації прав, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до Указу Президента України від 16 грудня 2009 року № 1057/2009 "Про створення національного природного парку "Кармелюкове Поділля" з метою збереження, відтворення та раціонального використання унікальних природних і історико-культурних комплексів Південного Поділля, що мають важливе природоохоронне, наукове, історико-культурне, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення, відповідно до статті 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" створено на території Тростянецького та Чечельницького районів Вінницької області НПП "Кармелюкове Поділля". До території НПП погоджено в установленому порядку включено 20203,4 га земель державної власності, у тому числі 16518 га земель, які вилучаються у ДП "Чечельницький лісгосп" та надаються Парку у постійне користування, і 3685,4 га, що включаються до його складу без вилучення згідно з додатком. У додатку до зазначеного Указу визначено перелік земель, включення яких до території НПП "Кармелюкове Поділля" без вилучення погоджено, зокрема 2031,7 га земель запасу, уповноваженим органом щодо яких була Чечельницька районна державна адміністрація. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції на час підписання Указу) визначено, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. З огляду на вказане, до території НПП "Кармелюкове Поділля" на території Чечельницького району включено 2031,7 га земель запасу державної власності, тобто таких земель, які не було надано у власність або користування громадян чи юридичних осіб. При цьому, зазначені землі розташовані за межами населених пунктів. Відповідно до Положення про НПП "Кармелюкове Поділля", затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 12.12.2011 № 519, визначено, що загальна площа парку становить 20203,4 га земель державної власності, у тому числі 16518 га земель, які вилучаються у ДП "Чечельницький лісгосп" та надаються Парку у постійне користування, і 3685,4 га, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів. (пункт 1.6). Аналогічного змісту й інші редакції Положення про Національний природний парк "Кармелюкове Поділля", зокрема й діючого на даний час Положення, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 31.08.2020 № 73 (пункт 1.6.). Пунктом 1.9 Положення визначено, що межі Парку встановлюються в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. До встановлення меж Парку його межі визначаються відповідно до Проєкту створення Парку. Відповідно до пункту 4.1 Положення територія Парку враховується в усіх видах землевпорядної, містобудівної та проектної документації. Підставою для прийняття Указу про оголошення об`єктом природно-заповідного фонду стали, зокрема звіт по господарській темі науково-пошукові роботи по забезпеченню підготовки матеріалів щодо створення Чечельницького національного парку (1998 року), матеріали погоджень, у тому числі матеріали погодження земельних ділянок для створення НПП "Південне Поділля" (робоча назва надалі змінено на "Кармелюкове Поділля") на території сільських (селищних) рад Тростянецького та Чечельницького районів Вінницької області. Зокрема, як вбачається із картографічних матеріалів та проекту організації території Національного природного парку "Кармелюкове Поділля", затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 26.10.2017 № 394, до складу його території, зокрема входить 190,4 га земель запасу без вилучення у власника та користувача, які розташовані на території Стратіївської сільської ради Чечельницького району (на даний час Ольгопільська територіальна громада Гайсинського району). Таким чином, межі території Парку детально визначено як картографічними матеріалами проекту створення НПП, так і проектом організації території Національного природного парку "Кармелюкове Поділля", та його територія підлягала обов`язковому врахуванню у усіх видах землевпорядної документації.

На підставі наказу Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області від 18.04.2019 № 2-5328/15-19-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га. Вивченням документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки встановлено, що у переліку обмежень у використанні земельних ділянок, складеному сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2 , відсутні будь-які обмеження, зокрема, території та об`єкти природно-заповідного фонду, охоронні зони. Виділення земельної ділянки здійснювалось із сформованої земельної ділянки запасу (код цільового призначення 16.00) кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0957 (наразі після затвердження проекту відведення має статус архівної).

Згідно із висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 05.06.2019 № 5866/82-19, складеним експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області Сухомлином Д.О., вбачається, що землі запасу площею 10,0000 га до особливо цінних земель не належать та будь-які обмеження на ділянках відсутні. На підставі розробленої документації із землеустрою 19.06.2019 зареєстровано земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:1103, :04:000:1102, :04:000:1100, :04:000:1101, :04:000:1104 загальною площею 10,0000 га ріллі для ведення особистого селянського господарства по 2 га кожна.

На підставі наказу Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області від 23.07.2019 № 2-12320/15-19-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" затверджено документацію із землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером :04:000:1101 для ведення особистого селянського господарства.

На підставі указаного наказу за ОСОБА_1 22.08.2019 зареєстровано право приватної власності. Як убачається з документів, земельна ділянка із кадастровим номером :04:000:1101 входить до складу території НПП, що підтверджується картографічними матеріалами проекту створення Парку, графічними матеріалами проекту організації території Національного природного парку "Кармелюкове Поділля", планом організації території природно-заповідного фонду НПП в межах Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, схемою накладення земельних ділянок, виготовленою спеціалістами Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Згідно з інформацією НПП "Кармелюкове Поділля" зміна цільового призначення, зокрема щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1101, проводилась без відома та погодження НПП та науково-технічної ради.

За інформацією Міндовкілля вбачається, що рішення про зменшення площі Парку не приймались. За відомостями Управління розвитку територій та інфраструктури відомості щодо погодження документації із землеустрою щодо відведення у приватну власність спірної земельної ділянки відсутні.

Таким чином, розроблення документації із землеустрою здійснювалось без урахування меж території НПП "Кармелюкове Поділля".

Крім того, включення спірної ділянки до території НПП також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про обмеження у використанні земель, які зареєстровані 02.01.2023 на підставі документації, розроблення якої розпочато у 2018 році.

Як вбачається із схеми накладення території обмеження Національного природного парку "Кармелюкове Поділля" на окрему земельні ділянку на території Стратіївського старостату Ольгопільської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, виготовленої спеціалістами Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:1101 накладається на територію, на яку зареєстровано обмеження з обліковим номером 009:001010:00000104 - територія природно-заповідного фонду Національного природного парку "Кармелюкове Поділля", площею 2,000 га.

Зазначені документи, у тому числі картографічні матеріали, на яких візуально зображено накладення земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :04:000:1101 та меж території об`єкту природно-заповідного фонду - загальнодержавного значення, підтверджують, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:1101 знаходиться в межах території об`єкту природно-заповідного фонду і фактично належить до земель природно-заповідного фонду.

Розташування земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1101 у межах об`єкту природно-заповідного фонду загальнодержавного значення - національного природного парку відповідно до чинного законодавства свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює передання цієї ділянки у приватну власність з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства після створення Парку.

Як зазначено вище, територію НПП "Кармелюкове Поділля" сформовано у тому числі за рахунок земель запасу державної власності, тобто тих земель, які на момент створення Парку не були передані фізичним чи юридичним особам. Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду був можливим тільки на підставі постанови Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо вилучення (викуп) земельної ділянки погодила Верховна Рада України (ч. 2 ст. 150 ЗК України).

Відтак, надаючи дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області помилково віднесено земельну ділянку із кадастровими номером :04:000:1101 до земель сільськогосподарського призначення, оскільки на час прийняття наказу ГУ Держгеокастру у Вінницькій області від 23.07.2019 № 2-12320/15-19-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" об`єкт природно-заповідного фонду - НПП "Кармелюкове Поділля" уже було створено відповідно до Указу Президента України від 16.12.2009.

Відсутність розробленої документації із землеустрою з встановленням у натурі меж земельної ділянки природно-заповідного фонду згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" не може бути єдиною підставою для висновку про відсутність об`єкту природно-заповідного фонду, межі якого були визначені рішенням органу місцевого самоврядування.

Неналежне оформлення земельної ділянки не змінює її цільового призначення як віднесеної до земель природно-заповідного фонду і не звільняє органи державної влади від обов`язку діяти відповідно до встановленого чинним законодавством України порядку зміни цільового призначення та вилучення земельної ділянки.

Таким чином, затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 2,0000 га із кадастровим номером :04:000:1101 для ведення особистого селянського господарства органом державної влади фактично було змінено категорію спірної земельної ділянки та її цільове призначення, при цьому, зазначена земельна ділянка із кадастровим номером :04:000:1101 накладається на територію об`єкту природно-заповідного фонду загальнодержавного значення НПП "Кармелюкове Поділля".

Незважаючи на те, що ГУ Держгекадастру у Вінницькій області віднесено належність вказаної земельної ділянки із земель запасу до земель сільськогосподарського призначення, ця обставина не має правового значення, оскільки статус ділянки першочергово визначається тим, що вона розташована в межах об`єкта природно-заповідного фонду, який має спеціальний режим території та не може передаватись у приватну власність.

Враховуючи наведене, земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:1101, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 , з огляду на зазначені вище імперативні вказівки законодавця належить до земель природно-заповідного призначення у зв`язку з розташуванням на ній об`єкта природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій як земель природно-заповідного фонду є незмінним.

Із вищевикладеного вбачається, що спірна земельна ділянка накладається на територію НПП "Кармелюкове Поділля". З огляду на встановлені обмеження та режим, спірна земельна ділянка як частина території об`єкту природно-заповідного фонду не може використовуватись для сільськогосподарських потреб.

Необхідно зазначити, що цільове призначення земельної ділянки варто розуміти як визначений законодавством правовий режим її експлуатації (використання), водночас поширення на відповідну територію режиму природно-заповідного фонду, передбаченого законом, обтяжує цю земельну ділянку тими обмеженнями, які встановлюються для збереження та охорони цих земель, що відповідає меті та завданнями створення такого об`єкту.

За таких обставин затвердження документації із землеустрою та надання спірній земельній ділянці цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства жодним чином не впливає та не може вплинути на її обмежену оборотоздатність і не передбачає можливості її використання за таким призначенням, оскільки з часу створення у 2009 році НПП "Кармелюкове Поділля" ця територія має статус природно-заповідного фонду та її правовий режим і цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаного об`єкта природно-заповідного фонду.

Власник і законний володілець земельної ділянки державної власності, яка входить у межі об`єкта природно-заповідного фонду може вимагати усунення порушення своїх прав на цю ділянку, оспорюючи відповідні рішення, їх посадових осіб, договори або інші правочини та вимагаючи повернути цю ділянку.

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:1101 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , проте з огляду на приписи законодавства вона не може перебувати у приватній власності з виникненням приватного володільця, тому права на реалізацію всіх правомочностей щодо земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :04:000:1101 у державну власність.

Спірна земельна ділянка належить до земель державної власності, входить в межі об`єкта природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а отже, належить до тих земель, які згідно зі ст. 178 ЦК України, ст. 84 ЗК України не можуть бути надані у приватну власність громадянину для ведення особистого селянського господарства.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 підлягав обов`язковому погодженню з відповідним структурним підрозділом у сфері охорони навколишнього природного середовища. Разом з тим, у матеріалах землеустрою таке погодження відсутнє.

Крім того, згідно із відповіддю Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації проект щодо відведення спірної ділянки для погодження не надходив.

При цьому, при створенні Парку відповідні картографічні матеріали погоджувались відповідними державними органами у сфері земельних відносин. Так, зокрема картографічні матеріали, долучені до проекту створення погоджено начальником Чечельницького районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_3 . Також серед матеріалів проекту створення наявний висновок Вінницького обласного головного управління земельних ресурсів про погодження створення національного природного парку "Південне Поділля" від 19.10.2006 № 02/2580, акт вибору земельних ділянок для створення національного природного парку "Південне Поділля" від 10.08.2004, підписаний, зокрема сільським головою с. Стратіївки, який затверджено 12.08.2004 головою Чечельницької районної державної адміністрації. Таким чином, відомості про земельні ділянки та їх конфігурація була визначена та відповідно підлягала врахуванню при виготовленні та затвердженні проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

З огляду на вказане, ТУ Держгеокадастру у Вінницькій області при розгляді клопотання мало відмовити в наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки така земельна ділянка входить у межі Парку та належить до земель природно-заповідного фонду, які не можуть передаватися у приватну власність.

Незаконні накази ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області призвели до зміни цільового призначення спірної земельної ділянки із земель природно-заповідного фонду на землі сільськогосподарського призначення та її вибуття із державної власності.

Таким чином, наказ Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області від 23.07.2019 № 2-12320/15-19-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передання ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту підлягає визнанню недійсним, що тягне за собою його нечинність.

Документи, подані для державної реєстрації спірної земельної ділянки не відповідали вимогам законодавства, то державний кадастровий реєстратор на підставі ч. 6 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" зобов`язаний був відмовити у такій реєстрації.

З наведеного вбачається, що документи, які стали підставою для реєстрації спірної земельної ділянки, стосуються земель природно-заповідного фонду і ця земельна ділянка не може бути передана у приватну власність у силу імперативної заборони, що є підставою для визнання недійсним та скасування рішення (наказу), на підставі якого виникло право приватної власності з одночасним припиненням такого права і скасуванням її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Відтак належним способом захисту також є визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області від 23.07.2019 № 2-12320/15-19-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" з припиненням речового права та скасування державної реєстрації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га та прав на неї.

Вказана земельна ділянка не вибула з володіння держави в особі відповідного уповноваженого органу та власності держави в силу наведених вище імперативних приписів, а її власник змінився лише формально шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав і таким чином, належним способом захисту є скасування державної реєстрації прав на спірну земельну ділянку. Тому просить суд позов задовольнити повністю та визнати недійсним :

Наказ Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області від 23 липня 2019 року № 2-12320/15-19-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено документацію із землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером :04:000:1101 для ведення особистого селянського господарства;

Усунути перешкоди власнику - державі в особі Вінницької обласної державної адміністрації, яка набула статусу Вінницької обласної військової адміністрації, у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:1101, яка входить до складу території Національного природного парку "Кармелюкове Поділля", шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути у державну власність Вінницької обласної державної адміністрації, яка набула статусу Вінницької обласної військової адміністрації земельну ділянку площею 2,0000 га, яка входить в межі земельної ділянки із кадастровим номером :04:000:1101 площею 2,0000 га;

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером :04:000:1101 із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (номер відомостей про речове право 32986421, дата державної реєстрації 22.08.2019), припинивши право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку із кадастровим номером :04:000:1101 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250).

Визнати незаконною та скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1101 площею 2,0000 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, виключивши відповідні відомості щодо земельної ділянки з Державного земельного кадастру.

Стягнути з відповідачів сплачений судовий збір на користь Вінницької обласної прокуратури.

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 22 січня 2025 рокупозов задоволено.

Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області від 23 липня 2019 року № 2-12320/15-19-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено документацію із землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером :04:000:1101 для ведення особистого селянського господарства.

Усунуто перешкоди власнику - державі в особі Вінницької обласної державної адміністрації, яка набула статусу Вінницької обласної військової адміністрації, у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:1101, яка входить до складу території Національного природного парку "Кармелюкове Поділля", шляхом зобов`язання ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) повернути у державну власність Вінницької обласної державної адміністрації, яка набула статусу Вінницької обласної військової адміністрації (вул. Соборна, буд. 70, м. Вінниця, 21050 ) земельну ділянку площею 1,94 га, яка входить в межі земельної ділянки із кадастровим номером :04:000:1101 площею 2,0000 га.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером :04:000:1101 із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (номер відомостей про речове право 32986421, дата державної реєстрації 22.08.2019), припинивши право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку із кадастровим номером :04:000:1101 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250).

Визнано незаконною та скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1101 площею 2,0000 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, виключивши відповідні відомості щодо земельної ділянки з Державного земельного кадастру.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір в сумі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений судовий збір на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір в сумі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, про відмову у в задоволенні позову.

У скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду прийнято із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд першої інстанції надав неправильну оцінку доказам, які мітяться в матеріалах справи, а висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування такого рішення.

26 березня 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду від Гайсинської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм чинного законодавства є законним та обґрунтованими, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

26 березня 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду від Вінницької обласної державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм чинного законодавства є законним та обґрунтованими, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

28 березня 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду від Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Вінницькоїнадійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм чинного законодавства є законним та обґрунтованими, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник відповідача головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Рябцун С.В. апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити на підставах викладених в апеляційній скарзі, а також надав суду додаткові пояснення в яких зазначив, що рішенням суду повернуто Вінницькій обласній військовій адміністрації земельне ділянку площею 1,94 га, яка входить в межі земельної ділянки із кадастровим номером :04:000:1101 площею 2,0000 га. Враховуючи рішення суду першої інстанції, частина земельної ділянки площею 0,06 на набута ОСОБА_1 у власність на законних підставах. Однак оспорюваним рішенням скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,000га із кадастровим номером :04:000:1101 та визнано незаконним та скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію даної земельної ділянки, чим відбулось втручання у право на майно, а саме земельної ділянки площею 0,006 га, відносно якого не має спору. Також зазначає, що позивачем обрано неналежний та неефективний спосіб захисті, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити в силі як законне та обґрунтоване.

Представник Вінницької обласної державної (військової) адміністрації заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити в силі як законне та обґрунтоване

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги на рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Указом Президента України від 16.12.2009 № 1057/2009 "Про створення національного природного парку "Кармелюкове Поділля" з метою збереження, відтворення та раціонального використання унікальних природних і історико-культурних комплексів Південного Поділля, що мають важливе природоохоронне, наукове, історико-культурне, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення, відповідно до статті 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" створено на території Тростянецького та Чечельницького районів Вінницької області НПП "Кармелюкове Поділля".

До території національного природного парку "Кармелюкове поділля" погоджена в установленому порядку включено 20203,4 гектарів земель Державної власності, в тому числі 16518 гектарів земель, які вилучаються у державного підприємства "Чечельницький лісгосп" та надаються національному природному парку в постійне користування і 3685,4 гектара земель, що включаються до його складу без вилучення згідно з додатком. Відповідно до додатку, без вилучення погоджено по Чечельницькому районі 1328,2 га Вінницького обласного комунального лісогосподарського підприємства "Вінниця облагроліс" та 2031,7 га земель запасу Чечельницької районної державної адміністрації, куди і входить спірна земельна ділянка. До підписання даного указу Міністерством охорони навколишнього середовища на ім`я КМУ направлений проект даного Указу з додатками з обґрунтуванням створення НПП "Кармелюкового Поділля", який був погоджений з Міністерствами економіки, юстиції, фінансів, Державним комітетом лісового господарства, Державним комітетом земельних ресурсів, Національною академією наук України, Вінницькою обласною Державною адміністрацією.

Рішенням 3 сесії 5 скликання Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області № 35 від 21.07.2006 погоджено вибір земельних ділянок під створення НПП "Південне Поділля" на території Стратіївської сільської ради площею 938,3 гектари.

Згідно висновку 19.10.2006 № 02/2580 Вінницького обласного Головного управління земельних ресурсів погоджено створення НПП "Південне Поділля" з передачею земельних ділянок без вилучення площею 3685,4 га, згідно зведеної експлікації.

Розпорядженням Чечельницької районної державної адміністрації № 318 від 03 жовтня 2006 року, погоджено створення НПП "Південне Поділля" в тому числі 2031,7 га землі, що перебувають у державній власності (землі запасу та землі ненадані у власність або користування).

Висновком Чечельницького районного відділу земельних ресурсів Вінницької області №48, погоджено створення НПП "Південне Поділля" загальною площею 18485,4 га, в тому числі з вилученням 15125, 5 га та без вилучення 3359,9 га згідно зведеної експлікації земель в розрізі землевласників та землекористувачів.

Відповідно до акту вибору земельних ділянок для створення НПП "Південне Поділля" від 10 серпня 2004 року для створення НПП по Стратіївській сільській раді було вибрано 190,4 га земельних ділянок із земель запасу і земель запасу наданих у власність та землекористування.

Як вбачається із вищевикладеного, спірна земельна ділянка була включена в територію НПП "Кармелюкове Поділля" із земель запасу.

05 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, яке було задоволено і наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 18 квітня 2019 року №2-5338/15-19-05 надано дозвіл.

Наказом Головного управління Дежгеокадастру у Вінницькій області від 23 липня 2019 року за №2-12320/15-19-СГ затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області та передано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером :04:000:1101 для ведення особистого селянського господарства.

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав за ОСОБА_1 , 22.08.2019 за реєстраційним номером 250 зареєстрована земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:1101, площею 2 га, (номер відомостей про речове право 32986421).

Як вбачається із технічної інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності (за межами населених пунктів) на території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області спірна земельна ділянка входить до земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0890 категорія землі сільськогосподарського призначення, рілля запасу, що зареєстровано в державному земельному кадастрі про земельну ділянку 28 листопада 2013 року.

Відповідно до положень ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 19 ЗК України визначено категорії земель України за їх основним цільовим призначенням. Зокрема, пунктом "в" ч. 1 ст. 19 ЗК України визначено таку категорію земель, як землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення

Частиною 3 ст. 19 ЗК України визначено, що земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Статтею 43 ЗК України передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Аналогічний зміст має ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Згідно зі ст. 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Відповідно до пункту "г" ч. 4 ст. 84 ЗК України імперативно визначено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться, зокрема землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Таким чином, ЗК України чітко визначено особливий статус земель природно-заповідного фонду, які у приватну власність з державної чи комунальної власності передаватись не можуть.

Відповідно до положень ст. 61 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" ділянки суші та водного простору, природні комплекси й об`єкти, які мають особливу екологічну, наукову, естетичну і економічну цінність і призначені для збереження природної різноманітності, генофонду видів тварин і рослин, підтримання загального екологічного балансу та фонового моніторингу навколишнього природного середовища, вилучаються з господарського використання повністю або частково і оголошуються територією чи об`єктом природно-заповідного фонду України. До складу природно-заповідного фонду України входять, зокрема національні природні парки. Порядок організації, використання і охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду, додаткові їх категорії визначаються законодавством України.

За змістом ст. 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" до природно-заповідного фонду України належать, природні території та об`єкти, зокрема національні природні парки.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України.

До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.

Таким чином, законодавством чітко визначено, що до складу територій парків включаються як земельні ділянки, які передано у постійне користування національним паркам, так і ділянки інших землевласників та землекористувачів.

За ст. 5 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються, зокрема центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" встановлено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Статтею 9 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" визначено вичерпний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, який не передбачає використання територій природно-заповідного фонду для сільськогосподарських потреб, а заготівля сіна та випасання худоби можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню таких територій.

Разом з тим, проведення сільськогосподарського виробництва суперечить призначенню природно-заповідних територій.

Відповідно до матеріалів проекту створення Парку та змісту Указу Президента убачається, що на час створення 16.12.2009 до території Парку включено землі запасу державної власності, тобто таких земель, які не було надано у власність або користування громадян чи юридичних осіб, розпорядником яких була Чечельницька районна державна адміністрація.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України, підлягають особливій державній охороні.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду наділені надважливими функціями і завданнями, мають особливий статус та перебувають під особливою державною охороною.

Розташування земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1101 у межах об`єкту природно-заповідного фонду загальнодержавного значення - національного природного парку відповідно до чинного законодавства свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює передання цієї ділянки у приватну власність з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства після створення Парку.

Землі природно-заповідного фонду, що перебувають у державній власності, не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Територію НПП "Кармелюкове Поділля" сформовано у тому числі за рахунок земель запасу державної власності, тобто тих земель, які на момент створення Парку не були передані фізичним чи юридичним особам. Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду був можливим тільки на підставі постанови Кабінету Міністрів України.

У запасі можуть бути не лише землі сільськогосподарського призначення, а й землі інших категорій (ст. 19 ЗК України).

Надаючи дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області помилково віднесено земельну ділянку із кадастровими номером :04:000:1101 до земель сільськогосподарського призначення, оскільки на час прийняття наказу ГУ Держгеокастру у Вінницькій області від 23.07.2019 № 2-12320/15-19-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" об`єкт природно-заповідного фонду - НПП "Кармелюкове Поділля" уже було створено відповідно до Указу Президента України від 16.12.2009.

Так, у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 813/4701/16 викладено висновки про те, що правовий режим відповідної земельної ділянки пов`язаний із фактом знаходження на ній об`єкта, який охороняється законом та має особливий статус, а не з рішенням відповідного органу. Неприйняття рішення про приведення цільового призначення земельної ділянки у відповідність до її дійсного призначення, встановленого в силу вимоги законодавства, не впливає на її правовий режим.

Відсутність розробленої документації із землеустрою з встановленням у натурі меж земельної ділянки природно-заповідного фонду згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" не може бути єдиною підставою для висновку про відсутність об`єкту природно-заповідного фонду, межі якого були визначені рішенням органу місцевого самоврядування.

До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що узгоджується із положеннями ч. 4 ст. 7 Закону України "Про природно- заповідний фонд України", а неналежне оформлення земельної ділянки не змінює її цільового призначення, як віднесеної до земель природно-заповідного фонду і не звільняє органи державної влади від обов`язку діяти відповідно до встановленого чинним законодавством України порядку зміни цільового призначення та вилучення земельної ділянки.

Таким чином, затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 2,0000 га із кадастровим номером :04:000:1101 для ведення особистого селянського господарства органом державної влади фактично було змінено категорію спірної земельної ділянки та її цільове призначення.

При цьому, зазначена земельна ділянка із кадастровим номером :04:000:1101 накладається на територію об`єкту природно-заповідного фонду загальнодержавного значення НПП "Кармелюкове Поділля".

Незважаючи на те, що ГУ Держгекадастру у Вінницькій області віднесено належність вказаної земельної ділянки із земель запасу до земель сільськогосподарського призначення, ця обставина не має правового значення, оскільки статус ділянки першочергово визначається тим, що вона розташована в межах об`єкта природно-заповідного фонду, який має спеціальний режим території та не може передаватись у приватну власність.

Ураховуючи наведене, земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:1101, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 , належить до земель природно-заповідного призначення у зв`язку з розташуванням на ній об`єкта природно-заповідного фонду, незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій, як земель природно-заповідного фонду є незмінним.

Таким чином, власник і законний володілець земельної ділянки державної власності, яка входить у межі об`єкта природно-заповідного фонду може вимагати усунення порушення своїх прав на цю ділянку, оспорюючи відповідні рішення, їх посадових осіб, договори або інші правочини та вимагаючи повернути цю ділянку.

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:1101 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , проте з огляду на приписи законодавства вона не може перебувати у приватній власності з виникненням приватного володільця, тому права на реалізацію всіх правомочностей щодо земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :04:000:1101 у державну власність.

Передана у приватну власність ОСОБА_1 земельна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду, а тому її правовий режим регулюється, крім земельного, також природоохоронним законодавством.

ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області при розгляді клопотання мало відмовити в наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки така земельна ділянка входить у межі Парку та належить до земель природно-заповідного фонду, які не можуть передаватися у приватну власність.

Як вбачається із вказаних вище норм законодавства, стосовно земель природо-заповідного фонду закон установлює пріоритет державної чи комунальної власності над приватною.

Розглянувши виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області повинно було відмовити у затвердженні проекту землеустрою.

Право власності держави на спірну ділянку не могло припинитися внаслідок прийняття рішення органом, який відповідно до своєї компетенції не наділений повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками природно-заповідного фонду та в силу прямої заборони, визначеної ст. 84 ЗК України.

Незаконні накази ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області призвели до зміни цільового призначення спірної земельної ділянки із земель природно-заповідного фонду на землі сільськогосподарського призначення та її вибуття із державної власності.

Відповідно до ст. 21 ЗК України визначено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Відповідно до ст. ст. 16, 21 ЦК України, ст. 152 ЗК України одним зі способів захисту цивільних прав є визнання незаконними рішень органів державної влади.

За ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі і визнання незаконними та скасування акта (рішення) у частині рішень є ефективним способом захисту правомірного інтересу власника.

Задоволення судом першої інстанції цих вимог є ефективним способом захисту такого права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки.

Рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Тому оскарження такого рішення спрямоване не на втрату ним юридичної сили, а на захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення).

Таким чином, наказ Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області від 23.07.2019 № 2-12320/15-19-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передання ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту підлягає визнанню недійсним, що тягне за собою його нечинність.

Згідно з ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Оскільки документи, подані для державної реєстрації спірної земельної ділянки не відповідали вимогам законодавства, то державний кадастровий реєстратор на підставі ч. 6 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" зобов`язаний був відмовити у такій реєстрації.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає із дня такої реєстрації.

Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, відповідний запис формально наділяє відповідача певними юридичними правами щодо земельної ділянки і одночасно створює перешкоди для реалізації своїх прав законному власнику - державі (ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно з даними Державного реєстру речових прав право власності на спірну ділянку за ОСОБА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 250) зареєстровано 22.08.2019. При цьому, підставою державної реєстрації визначено наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.07.2019 № 2-12320/15-19СГ, тобто рішення, незаконність якого та підстави для скасування обґрунтовано вище.

Статтею 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, відповідні права припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень.

Указані положення узгоджуються з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема з приписами про те, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Крім того, необхідно зазначити, що навіть у випадку, якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема для державної реєстрації подані всі необхідні документи відповідно до закону та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), це не є перешкодою для задоволення позову.

Отже, вказана земельна ділянка не вибула з володіння держави в особі відповідного уповноваженого органу та власності держави в силу наведених вище імперативних приписів, а її власник змінився лише формально шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).Отже, за загальним правилом цивільні права, зокрема право власності, виникають із правомірних, а не протиправних дій.

Доводи апеляційної скарги що позивачем обрано не вірний спосіб захисту суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону № 2456-XII потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку (такий підхід не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому щодо земельних ділянок водного фонду у постановах від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18); від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18, пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18, пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 96); від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 45), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункти 51-52)).

За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав у рішенні суд першої інстанції, що земельна ділянка ОСОБА_1 була оформлена неправомірно, оскільки вона знаходиться на території об`єкту природно-заповідного фонду загальнодержавного значення НПП "Кармелюкове Поділля".і взагалі не могла бути передана у приватну власність фізичній особі.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апелянта, що оспорюваним рішенням скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,000га із кадастровим номером :04:000:1101 та визнано незаконним та скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію даної земельної ділянки, чим відбулось втручання у право на майно, а саме земельної ділянки площею 0,006 га, відносно якого не має спору, є не доведені, що позбавляє суд можливості перевірити зазначену обставину.

Інші доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 22 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун