Провадження № 2/522/1443/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2021 ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2019 між ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 014/0027/74/58281 від 29.06.2006 перейшло до ОСОБА_2 . Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2011 у справі № 2/1522/8414/11 стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 014/0027/74/58281 від 29.06.2006 у розмірі 1 808 483,64 грн. Станом на час звернення до суду з даним позовом заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2011 у справі № 2/1522/8414/11 не виконано, а тому ОСОБА_2 вважає, що за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України, має право стягнути з боржника 3 % річних у сумі 552 207,00 грн та інфляційні втрати у сумі 3 601 646,76 грн, що разом становить 4 153 853,76 грн.

Ухвалою суду від 18.01.2022 (суддя Суворова О.В.) відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.09.2022 (суддя Суворова О.В.) закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

06.10.2022 заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси (суддя Суворова О.В.) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за кредитним договором № 014/0027/74/58281 від 29.06.2006 в розмірі 4 153 853,76 грн, а саме: заборгованість за процентами в розмірі 3 % річних у сумі 552 207,00 грн, інфляційні втрати у сумі 3 601 646,76 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 11 350,00 грн.

16.02.2023 до суду звернувся представник ОСОБА_1 із заявою про перегляд заочного рішення.

19.04.2023 ухвалою суду (суддя Суворова О.В.) заяву представника ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні з повідомленням сторін.

26.04.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що на момент подачі позовної заяви у провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходилась справа № 947/37314/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на нерухоме майно. Крім того, існувало рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2021, що набрало законної сили 31.08.2021, де предметом судового розгляду була державна реєстрація права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , яке до цього належало ОСОБА_1 . Дана реєстрація відбулась на підставі іпотечного договору майна, яке являлось забезпеченням за кредитним договором, який був предметом розгляду у Приморському районному суді м. Одеси у справі про стягнення індексу інфляції та 3 % річних. Станом на момент подачі позовної заяви ОСОБА_2 право власності на майно, що являлось забезпеченням за кредитним договором, а саме будинок та земельна ділянка зареєстроване за ОСОБА_2 . Таким чином, позивачка просить здійснити подвійне стягнення боргу за кредитним договором. Крім того, як на підставу свого позову позивачка зазначила невиконання боржником грошового зобов`язання саме за кредитним договором, в якому було визначено валюту зобов`язання долари США, що індексації не підлягає, а тому є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Подачею позовної заяви у вересні 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в односторонньому порядку скоротив строк користування кредитом до 21.09.2011. Відповідачкою кошти на погашення заборгованості з моменту прийняття заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2011 у справі № 2/1522/8414/11 не вносились, з позовом ОСОБА_2 звернулась через 10 років, після закінчення строку користування кредитом, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

12.05.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій він зазначає, що позивач не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві, оскільки рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2021 у справі № 947/31498/20, яке набрало законної сили, скасовано рішення Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриба М.П. № 37159899 від 01.07.2020, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :13:018:0069, загальною площею 0,0418 га, та рішення Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриба М.П. № 37159472 від 01.07.2020, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на домоволодіння загальною площею 69,7 кв., житлова - 39,5 кв., Опис: житловий будинок - літ. Б; сарай - літ В,Л; вбиральня - літ. Г; навіс - літ. И,К; огорожа - № 1; мостіння - І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо того, що стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості.

ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження виконання нею зобов`язань за кредитним договором, а також заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2011 у справі № 2/1522/8414/11, отже ОСОБА_2 має право стягнути заборгованість за кредитом будь-яким законним шляхом.

Щодо строків позовної давності, зазначає, що ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Крім того, позивач не погоджується із позицією відповідача, що грошове зобов`язання за кредитним договором було визначено у іноземній валюті доларах США, так як заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2011 у справі № 2/1522/8414/11 визначено спосіб виконання кредитного забовязання та визначено суму заборгованості для його повного погашення в національній валюті у гривні. Просить позовні вимоги задовольнити.

13.06.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

31.08.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі.

28.09.2023 ухвалою суду (суддя Суворова О.В.) зупинено провадження у справі № 522/22498/21-Е за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду справи № 947/29987/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», АТ «Райффайзен Банк», АТ «ОКСІ БАНК», треті особи: ПАТ « Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Оксі банк» про визнання правочинів недійсними, яка перебуває в провадженні Київського районного суду м. Одеси.

31.01.2024 від представника ТОВ «КОМПАНІ ФІНАНС» надійшло клопотання про поновлення провадження у справі та залучення ТОВ «КОМПАНІ ФІНАНС» до участі у справі як правонаступника позивача.

09.02.2024 ухвалою суду (суддя Суворова О.В.) поновлено провадження у справі.

07.03.2023 до суду надійшло подання приватного виконавця щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме, домоволодіння загальною площею 69,7 кв., житлова - 39,5 кв., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0418 га, кадастровий номер :13:018:0069, що належать боржниці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою Одеською державною нотаріальною конторою, 29.06.2006 за реєстровим № 2-1545, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 03.07.2006 за № 15057974 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 950467, Реєстраційний № 92 від 31.12.2007, яке ухвалою суду від 15.03.2024 прийнято до розгляду.

09.04.2024 від представника відповідача надійшли заперечення проти залучення до участі у справі правонаступника ТОВ «КОМПАНІ ФІНАНС», оскільки він таким не є. ОСОБА_2 у даній справі є позивачем, тобто особа, права якої нібито порушені. Підставою для звернення до суду був договір про відступлення права вимоги за кредитним договором 20.12.2019, Боржником за яким є ОСОБА_1 , укладений між ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 . Даний договір рішенням суду визнано недійсним, тому правонаступництво не відбувається, а ОСОБА_2 необхідно відмовити в задоволенні позову, оскільки підстава виникнення права вимоги до ОСОБА_1 відпала у зв`язку з недійсністю правовчину. Так як ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» самостійно не зверталось з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то теперішній Новий Кредитор ТОВ «КОМПАНІ ФІНАНС», якому ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» відступив право вимоги до ОСОБА_1 не може бути правонаступником у даній справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_1 вважає, що у даній справі не відбулось заміни кредитора. У даній справі змінилась обставина, за якою ОСОБА_2 не має права вимагати від ОСОБА_1 виконання зобов`язання за кредитним договором. Тобто, ОСОБА_2 втратила право вимоги на підставі недійсного договору.

28.05.2024 ухвалою суду (суддя Суворова О.В.) відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця.

28.05.2024 ухвалою суду (суддя Суворова О.В.) залучено до участі у справі у якості правонаступника позивача ОСОБА_2 ТОВ «КОМПАНІ ФІНАНС» (Код ). Призначено розгляд справи у загальному позовному провадженні.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду ОСОБА_3 від 12.06.2024 на підставі наказу № 20-ос/с від 04.06.2024 Голови Приморського районного суду м. Одеси про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 у зв`язку з виходом у відставку, та відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/22498/21-Е, провадження №2/522/1904/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 справа передана для розгляду судді Свяченій Ю.Б.

Ухвалою головуючого судді ОСОБА_5 від 14.06.2024 справу прийнято до свого провадження.

Протокольною ухвалою судді ОСОБА_5 від 05.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

На виконання розпорядження № 241/25 в.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Панчука В.А. від 23.01.2025, у зв`язку із звільненням у відставку судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченої Ю.Б., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 522/22498/21-Е передано для розгляду головуючому судді Павлик І.А.

21.02.2025 ухвалою головуючого суді Павлик І.А. справу прийнято до свого провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 29.06.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/0027/74/58281, предметом якого було надання споживчого кредиту у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 150 000,00 дол. США терміном з 29.06.2006 по 29.06.2020.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2011 у справі № 2/1522/8414/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0027/74/58281 від 29.06.2006 у розмірі 1 808 483,64 грн.

В подальшому АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило своє право вимоги за кредитним договором № 014/0027/74/58281 АТ «Оксі Банк», на підставі договору відступлення права вимоги від 19.12.2019.

АТ «Оксі Банк» того ж дня, 19.12.2019 на підставі договору відступлення права вимоги відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінанс Груп».

26.12.2019 між ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» за Кредитним договором № 014/0027/74/58281 від 29.06.2006 перейшло до ОСОБА_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2023 у справі № 947/29987/22, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір відступлення прав вимоги від 26.12.2019, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/0027/74/58281 від 29.06.2006. Визнано недійсним договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 26.12.2019, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С., зареєстрований в реєстрі за № 4395, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_2

25 жовтня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 607/14378/21, провадження № 61-5246св22 (ЄДРСРУ № 106940414) досліджував питання щодо визначення належного позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого, боржника. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 1-23-32/135-08-4825.

Водночас Верховний Суд зазначив, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

У даній справі з позовом звернулась ОСОБА_2 , яка на час звернення до суду з даним позовом була одним із кредиторів ОСОБА_1 у ланцюгу кредиторів за кредитним договором № 014/0027/74/58281 від 29.06.2006. Підставою позову вважала порушене відповідачем право на отримання коштів присуджених до стягнення заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2011 у справі № 2/1522/8414/11, яке вона набула на підставі договору про відступлення права вимоги № 26-12/19 від 26.12.2019, укладеного між нею та ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», та втратила у зв`язку з визнанням судом недійсним зазначеного договору.

Приписами ст. 55 ЦПК України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» є також одним із кредиторів ОСОБА_1 у ланцюгу кредиторів за кредитним договором № 014/0027/74/58281 від 29.06.2006, а право на отримання коштів присуджених до стягнення заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2011 у справі № 2/1522/8414/11, ним набуте на підставі іншого договору про відступлення права вимоги від 19.12.2019, укладеного між ним та АТ «Оксі Банк», а відтак у розумінні вимог ст. 55 ЦПК України ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» не є правонаступником позивачки ОСОБА_2 у спірних правовідносинах.

В зв`язку з чим, на переконання суду, іншим складом суду у провадженні якого перебувала дана справа, було помилково замінено позивача ОСОБА_2 на її правонаступника ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», проте нормами ЦПК України не передбачено можливості скасування місцевим судом своєї ухвали про заміну позивача правонаступником.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19, пункт 7.17) та від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9) зазначено про те, що якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову.

Оскільки нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом десяти днів.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 01.05.2025 (після виходу судді з відпустки).