У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка не брала участі в справі, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 грудня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Іванович А.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» , комунального підприємства Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» і ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі ТОВ «Кей-Колект»), комунального підприємства Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» (далі - КП «Добробут-Гарант»), державного реєстратора Бойка О.М. про скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Позов мотивований тим, що вказане майно вона придбала у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 10 липня 2018 року, на підставі якого приватним нотаріусом Балаж М.В. здійснено реєстрацію за нею права власності, оскільки станом на дату укладення договору та здійснення державної реєстрації не існувало жодних заборон та іпотек на це майно.

Однак, як убачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 28 серпня 2018 року право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване за ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору іпотеки № 0 від 20 жовтня 2007 року.

Така перереєстрація є незаконною, оскільки Київська філія КП «Добробут-Гарант» здійснила перереєстрацію нерухомого майна, яке знаходиться у м. Ужгород, між нею і ТОВ «Кей-Колект» не існувало жодних договірних зобов`язань, державна реєстрація іпотеки станом на 10 липня 2018 року не була проведена, а відтак, неможливою є державна реєстрація права власності за іпотекодержателем за невиконання договору іпотеки.

Просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42736039 від 28 серпня 2018 року, виданого ОСОБА_3 , КП «Добробут-Гарант» в особі Київської філії про реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-колект» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69, код 37825968) на приміщення, перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2021 року позов задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42736039 від 28 серпня 2018 року, виданого ОСОБА_3 , КП «Добробут-Гарант» в особі Київської філії про реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-колект» на приміщення, перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнано припиненим право власності ТОВ «Кей-колект» на приміщення, перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що виходячи з умови договору (прим. 5.2.1 договору іпотеки № 0 від 12 жовтня 2007 року), суд приходить висновку, що сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Однак аналізуючи правові підстави виникнення права власності на спірний об`єкт нерухомості за витягом № 135781372 від 28 серпня 2018 року, суд констатує відсутність у переліку підстав окремого Договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Стороною відповідача не надано суду ані договір іпотеки № 0 від 12 жовтня 2007 року, іпотекодавцем спірного об`єкта нерухомості за яким є ОСОБА_4 , ані договір факторингу та відступлення прав вимоги за договором іпотеки, за яким право вимоги за таким договором перейшло до ТОВ «Кей-Колект».

На момент укладення 10 липня 2018 року з ОСОБА_4 договору купівлі-продажу спірного об`єкта нерухомості вона покладалася на відомості з публічного реєстру в частині відсутності заборон та обтяжень, що було засвідчено приватним нотаріусом Балаж М. В. відповідним витягом.

Задля ефективного захисту порушених прав позивачки, суд вважає необхідним визначити, що у зв`язку із скасуванням рішення про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості за ТОВ «Кей-Колект» одночасно припиняється право власності ТОВ «Кей-Колект» на такий об`єкт.

Спір про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на квартиру особою, за якою зареєстровано право власності щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто ТОВ «Кей-Колект». Тому пред`явлення позовних вимог до відповідачів КП Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» та державного реєстратора Бойка О.М. є помилковим.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , особа, яка не брала участі в справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи скарги зводяться до того, що вона як на момент звернення ОСОБА_2 до суду, так і донині є власником спірного приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2018 за реєстраційним № 428 між нею і ТОВ «Кей-колект», у зв`язку з чим оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про її права, обов`язки та інтереси, проте до участі в справі не залучено. Про існування оскаржуваного рішення їй стало відомо випадково, під час перегляду Єдиного державного реєстру судових рішень, лише 04.10.2022.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , особи, яка не брала участі в справі, задоволено.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2021 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 152,60 грн у відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що Верховний Суд у постанові від 07 травня 2020 року у справі № 758/154 роз`яснив, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі в справі, обґрунтовуючи порушення своїх прав, посилається на те, що оскаржуваним рішенням вирішено питання її прав та обов`язків як власника спірного майна на підставі договору купівлі-продажу від 30 серпня 2018 року за реєстраційним № 428 між нею, як покупцем, і ТОВ «Кей-колект», як продавцем, однак ні позивач, ні суд не залучив її до участі в справі. Із наданих апелянтом документів убачається, що на момент звернення ОСОБА_2 до суду з цією позовною заявою (27 грудня 2019 року) ОСОБА_1 уже була зареєстрованою власницею указаного спірного майна, а тому скасування судом рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і припинення право власності ТОВ «Кей-колект» на це майно безпосередньо зачіпає її права та інтереси.

Одночасно колегія суддів зауважує, що за таких обставин потребує переоцінки як суб`єктний склад спірних правовідносин, так і спосіб захисту порушеного права. Усупереч положенням закону судом першої інстанції не було вжито заходів зі з`ясування питання про суб`єктний склад учасників справи, що має істотне значення для встановлення належного кола відповідачів і правильного вирішення спору. Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних можливостей усунути вказане порушення, то оскаржене рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з процесуальних підстав, що водночас не позбавляє зацікавлених осіб звернутися у суд із новим позовом до належних відповідачів.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 березня 2023 року скасовано. Справу № 304/14886/19 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова мотивована тим, що предметом спору є вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності № 42736039 від 28 серпня 2018 року на спірне приміщення за ТОВ «Кей-колект», у зв`язку з порушенням права власності позивача внаслідок дій ТОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права. Суд апеляційної інстанції не врахував, що спір про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у таких справах є особа, право якої зареєстровано на підставі такого рішення.

Апеляційний суд не звернув уваги, що рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті у разі якщо ним не вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, що звернулися з апеляційною скаргою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом, 10 липня 2018 року між ОСОБА_4 , як продавцем та позивачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Балаж М. В. за реєстровим № 779, згідно з яким продавець передала, а покупець прийняла у власність належну продавцю на праві приватної власності перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У пункті 6 вказаного договору продавцем засвідчено, що нерухоме майно, яке є предметом цього договору, під забороною, в іпотеці, під арештом та у податковій заставі не перебуває, а в пункті 14 приватним нотаріусом засвідчено відсутність заборони, арешту, податкової застави з посиланням на витяги від 10 липня 2018 року.

Згідно з витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135781372 від 28 серпня 2018 року, сформованого державним реєстратором Київської філії КП «Добробут-Гарант» Бойком О. М., на підставі договору іпотеки № 0 від 12 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н. Д. за реєстровим № 2466, та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е. В. 12 грудня 2011 року за реєстровим № 5207-5208, право власності на приміщення, перукарню, реконструйовану з власного нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,2 кв. м зареєстроване за відповідачем ТОВ «Кей-Колект», . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Підставою внесення запису є оспорюване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 42736039 від 28 серпня 2018 року, виданого Бойком О. М., державним реєстратором КП «Добробут-Гарант» в особі Київської філії.

Відповідно до статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року у справі № 0917/443/2012 (провадження № 61-16055св19) вказано, що «право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року у справі № 127/26512/16-ц (провадження № 61-47768св18) зазначено, що «у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (частини перша, друга статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), на яку послався суд першої інстанції, зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19), на яку послався суд першої інстанції, зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36)). Велика Палата Верховного Суду вважає, що зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права».

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2).

У справі, що переглядається апеляційним судом, предметом спору є вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності № 42736039 від 28 серпня 2018 року на спірне приміщення за ТОВ «Кей-колект», у зв`язку з порушенням права власності позивача внаслідок дій ТОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша, третя статті 89 ЦПК України).

Частиною першою статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає щопри ухваленні судом першої інстанції оскаржуваного рішення, не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, ОСОБА_1 .

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Встановивши, що суд першої інстанції не вирішував в оскаржуваному рішенні питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження, відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Керуючись статтями 362, 367, 368, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка не брала участі в справі з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 грудня 2021 року, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02 травня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді