Справа № 139/859/24
Провадження № 22-ц/801/845/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуСправа № 139/859/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №139/859/24 запозовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС ТРАНС» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС ТРАНС» на додаткове рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2025 року,яке ухвалила суддя Тучинська Н.В. у Мурованокуриловецькому районному суді Вінницької області, повний текст складено 31 січня 2025 року,

в с т а н о в и в :

В грудні 2024 року ТОВ «СКС ТРАНС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «СКС ТРАНС» заборгованість за кредитним договором № 91-008-867-2-21-Г від 02 листопада 2021 року в розмірі 16361,42 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

21 січня 2025 року представник ТОВ «СКС ТРАНС» - Галкін М.Г. подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення із ОСОБА_2 понесені позивачем у справі судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Додатковим рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2025 року заяву ТОВ «СКС ТРАНС» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, задоволено частково.

Стягнуто з із ОСОБА_2 на користь ТОВ «СКС ТРАНС» судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в сумі 3000 грн.

Додаткове рішення мотивоване тим, що заявлені до відшкодування витрати в сумі 10000 грн, не повною мірою відповідають критеріям реальності, неминучості, розумності, пропорційності, визначеним положеннями ст. 141 ЦПК України, тому з урахуванням цих критеріїв стягнув з відповідача 3000 грн витрат на правничу допомогу.

Не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду, ТОВ «СКС ТРАНС подало апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального права, просило змінити додаткове рішення яким заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «СКС ТРАНС» витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 10000 грн, а також витрати пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що частково відмовивши в стягненні витрат на правничу допомогу адвоката, суд першої інстанції, порушив принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також існуючу практику Верховного Суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2025 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

В грудні 2024 року ТОВ «СКС ТРАНС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, в якій вказано, що розмір судових витрат, які позивач поніс із розглядом справи становить 2422,40 грн судового збору за подання позовної заяви та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й струмування від подання безпідставних позовів.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачам, колегія суддів враховує наступне.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

У даному випадку колегія суддів враховує, що у постановах від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 Верховний Суд дійшов висновків ,що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

На підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу, позивачем надано наступне: договір про надання професійної правничої допомоги № 01 від 09 грудня 2024 року укладений між ТОВ «СКС ТРАНС» та адвокатським бюро «Юлії Біжко». Предметом цього Договору є надання професійної правничої допомоги у формі захисту прав та інтересів ТОВ «СКС ТРАНС» щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 91-008-867-2-21-Г від 02 листопада 2021 року (п. 2.1.). Умови надання послуг визначаються у Додатку № 1 до цього Договору (п. 2.2.). За послуги адвоката ТОВ «СКС ТРАНС» зобов`язалося сплачувати гонорар (п.8.1.), сума якого визначається Додатком № 2 до Договору (п. 8.2.). Факт надання послуг підтверджується Актом здачі-прийняття наданих послуг (п. 8.4.).

Відповідно до Додатку № 2 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 01 від 09 грудня 2024 року, встановлена сума гонорару в розмірі 10000 грн.

Відповідно до Акту № 01 від 17 січня 2025 року здачі-приймання до Договору про надання професійної правничої допомоги № 01 від 09 грудня 2024 року у межах цієї справи адвокатське бюро «Юлії Біжко» надало ТОВ «СКС ТРАНС» професійну правничу допомогу у вигляді: 1) аналізу документів щодо правовідносин товариства із ОСОБА_1 ; 2) консультування з приводу таких правовідносин; 3) складання позовної заяви; 4) складання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи складність справи щодо суті спірних правовідносин та його правового регулювання, суть спору (стягнення заборгованості в розмірі 16361,42 грн), обізнаність адвоката з матеріалами справи, незначну складність цієї справи та наявність сформованої судової практики у цій категорії справ, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, який є співмірним, розумним, виходячи з конкретних обставин справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно розцінив наявні докази надання правничої допомоги і її вартості у співвідношенні до реального обсягу дій по її наданню, і незначної складності справи, дотримався принципу розумності та співмірності судових витрат і дійшов вірного висновку відшкодувавши їх частково в розмірі 3000 грн.

Відтак, ухвалене судом додаткове рішення є законним та обґрунтованим, тому доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині, отже додаткове рішення суду першої інстанції є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 16361,42 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС ТРАНС» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за позивачем.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Міхасішин І.В.