30.04.2025
Справа № 642/6817/24
Провадження № 2-п/642/23/25
УХВАЛА

30.04.2025 м. Харків

Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Балабай С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова, ухваленим 31.03.2025 у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та зобов`язати вчинити дії, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усунути перешкоди ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користуванні житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено відповідачці чинити будь-які дії, спрямовані на перешкоджання у відкриванні вхідних дверей, доступі до приміщення квартири та користуванні квартирою. Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ключі від домофону та запірних замків вхідних дверей вказаної квартири. Вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

25.04.2025 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій остання просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31.03.2025, посилаючись на те, що їй не було повідомлено про розгляд справи, вона не отримували ні позовної заяви, ні судових повідомлень про необхідність явки до суду, оскільки на час розгляду справи в суді першої інстанції в місті Харкові не перебувала, так-як працює в м. Чугуїв Харківської області.. Про винесення заочного рішення дізналась тільки 14.04.2025.

Згідно з ч. 6 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, заяви про перегляд заочного рішення ставка судового розміру складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Проте, заявницею не сплачено судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення та не надано доказів того, що вона має пільги щодо сплати судового збору, що визначені ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Слід зазначити, що в рішенні у справі «Креуз проти Польщі» Європейський Суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Суд зазначає, що заявниці слід сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн. та надати суду підтверджуючі документи про сплату.

Відповідно до п. 8 ст. 286 ЦПК України, до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Статтею 185 ЦПК України визначено, що в разі подання позовної заяви без додержання вимог до її форми та змісту, суддя протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Вимоги щодо змісту та форми заяви про перегляд заочного рішення визначені статтею 285 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення заяви без руху задля забезпечення заявнику можливості у встановлений судом строк усунути недоліки заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення заявником недоліків заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст.ст. 185, 285 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та зобов`язати вчинити дії - залишити без руху, надавши заявникові строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.С. Балабай