РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року

м. Рівне

Справа № 949/999/22

Провадження № 22-ц/4815/388/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Хилевича С.В., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: Головне управління Національної поліції в Рівненській області

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на додаткове рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 грудня 2024 року, ухвалене в складі судді Отупор К.М., дата складання повного тексту рішення не вказана у справі № 949/999/22,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року Головне управління Національної поліції в Рівненській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в розмірі 135 895,20 грн.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 грудня 2024 року У задоволенні позову Головного управління Національної поліції в Рівненській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовлено.

11 грудня 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Власик В.Я. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі понесених відповідачем на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 грудня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

В поданій на додаткове рішення суду апеляційній скарзі позивач просить його скасувати та вказує на те, що вимоги в частині витрат щодо стягнення правової допомоги в розмірі 10000, 00 грн. є значно завищеними, необґрунтованими та документально не підтвердженими.

Згідно із ч. 1ст. 367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

06.10.2023 року між адвокатом Власик В.Я. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової (правничої допомоги), відповідно до якого останньому було надано правничу допомогу у даній справі.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 10.12.2024 загальна вартість правової допомоги склала 10000,00 грн.

Повноваження представника ОСОБА_1 адвоката Власик В.Я. підтверджуються долученим до справи ордером на надання правничої (правової) допомоги.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад усправах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Відповідно до п. 5.3 договору про надання правової (правничої допомоги) від 06 жовтня 2022 року, правничу допомогу клієнт оплачує адвокату протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішення суду за результатами розгляду по суті судом першої інстанції справи №949/999/22 за позовом ГУНП в Рівненській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Встановлено, що представником позивача надано всі документи, які підтверджують надання правової допомоги, а саме: копію ордера про надання правничої допомоги від 06 жовтня 2022 року; копію договору про надання правової (правничої допомоги) від 06 жовтня 2022 року; копію акту приймання-передачі послуг від 10 грудня 2024 року до договору про надання правової (правничої допомоги) від 06 жовтня 2022 року.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції підставно вважав за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача розмір витрат на правничу допомогу, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, вчинених необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.368,374,375,382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 01.05.2025 року.

Головуючий суддя: Гордійчук С.О.

Судді : Хилевич С.В.

Шимків С.С.