Справа № 717/3229/24
Номер провадження2/717/61/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Телешмана О.В.,

з участю секретаря судових засідань Глібіщук М.Л.,

позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася,

представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася,

відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився,

представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить:

змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2018 року по справі №717/1345/18 з стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень) в місяць до досягнення дитиною повноліття;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень) щомісячно до досягнення дитиною повноліття;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини від понесених позивачем додаткових витрат на лікування доньки сторін ОСОБА_5 , в розмірі 69420,10 грн.

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини від додаткових витрат на ортодонтичне лікування доньки сторін ОСОБА_5 , які будуть понесені позивачем протягом наступних двох років в розмірі 47182,66 грн.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення компенсації додаткових витрат на утримання дитини, суд -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, з урахуванням збільшених позовних вимог, та пояснила, що відповідно до вимог Сімейного кодексу України стягувач аліментів має право ініціювати зміну способу стягнення аліментів. Оскільки відповідач вчиняє дії для мінімізації розміру аліментів, позивачка вирішила скористатись правом на зміну способу стягнення аліментів з частки на твердий розмір. Виходячи із загальнодоступних джерел пропозицій для водіїв, які займаються вантажними перевезеннями , відповідач має дохід приблизно 37-47 тисяч гривень на місяць, тому він може сплачувати 10000 грн аліментів щомісячно на утримання дитини. При цьому немає доказів, що на утриманні відповідача перебувають інші діти, непрацездатна дружина чи батьки. Відповідач надав договір купівлі продажу автомобіля, де вказана вартість автомобіля 50 тисяч гривень, проте аналогічні автомобілі коштують мінімум 4 тисячі гривень, тому такий доказ є недостовірним. 27.07.2017 року відповідач подав нотаріальну посвідчену заяву, в якій надав позивачці дозвіл на виїзд за межі України і зазначив, що він дозволяє позивачці в разі необхідності вживати заходів щодо забезпечення життя та здоров`я дитини. При цьому в заяві не обумовлювалося, що додаткові витрати на утримання дитини має нести лише мати. Тим більше відповідач повинен відшкодувати не лише понесені витрати, а й ті, які будуть витрачені для лікування дитини в майбутньому. Дитині було необхідно нагально видалити мигдалики за приписом лікаря, тому для забезпечення здоров`я дитини та на лікування дитини позивачкою було витрачено кошти і такі необхідні витрати позивачка не мала необхідності узгоджувати з відповідачем, крім того відповідач дав згоду на вжиття таких заходів в заяві про дозвіл на виїзд дитини. Крім того дитині проведено стоматологічне лікування на яке позивачка витратила 6070 злотих та планується витратити ще 9200 злотих протягом наступних двох років.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала повністю та пояснила, що відповідач справно сплачує аліменти в частці від свого офіційного доходу, а твердження представника позивачки, що дохід відповідача становить 37-47 тис гривень є припущенням. Також відповідач через ОСОБА_6 надіслав дитині на картку 20000 грн. Крім того, позивачкою та її представником не надано належних та допустимих доказів, зокрема лікарських висновків про необхідність встановлення брекет систем, тому витрати на встановлення брекет системи не були необхідними, оскільки їх відсутність не становили загрози для життя і здоров`я дитини. Встановлення брекет систем було зроблено позивачкою без відповідного діагнозу лікаря і є естетичною процедурою, тобто не обов`язковою. Відтак витрати на таку процедуру мають бути понесені лише позивачкою, яка здійснила їх без погодження з відповідачем.

Представниця позивачки ОСОБА_2 подала до суду клопотання про розгляд справи 07.05.2025 року в її відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримує повністю.

Представники позивача та відповідача подали заяви до закінчення судових дебатів про подання доказів про розмір витрат на правничу допомогу.

Інші клопотання не заявлялися.

Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 , рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2012 року по цивільній справі №717/1117/13-ц, рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05.12.2018 року № 717/1348/18.

Згідно рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2012 року по цивільній справі №717/1117/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 500 гривень щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15 травня 2013 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття, що підтверджується копією рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області № 717/1117/13-Ц від 5 червня 2013 року.

Згідно рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області по цивільній справі №717/1345/25 від 05.12.2018 року змінено спосіб стягнення аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину.

Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2025 рік прожитковий мінімум на дитину: від 6 років складає 3196 грн.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач має достатній заробіток (дохід), що підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_3 від 29.01.2025 року № СТР00000002 (а.с.80), і здатний нести витрати на утримання дитини та забезпечувати прожитковий мінімум для дитини.

Отже, між позивачем та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання дитини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зміни способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину слід задовольнити частково та Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3196 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, дружини.

Також, слід зазначити, що згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хворобою, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Суд вважає, що відповідач не приймав належної участі у додаткових витратах на утримання неповнолітньої дочки, тому ним порушені права позивачки.

Отже, між позивачкою та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання їх неповнолітньої дитини, зокрема з приводу витрат, що викликані особливими обставинами хворобою дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою зобов`язаний нести витрати на утримання дочки.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд враховує такий висновок у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20-ц .

Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, матеріальне становище відповідача, який працездатний та має постійне місце роботи.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 отримала такі послуги, пов`язані з лікуванням її хвороби:

-консультацію лікаря ревматолога, яка надала консультацію та рекомендації про консультації в лікарів кардіолога, ортопеда та ларинголога, а також по проведення медичних аналізів та медичних обстежень я що підтверджується перекладом карткою прийому лікаря від 26.06.2024 року та фіскальним чеком про оплату даної послуги в розмірі 250 Польських Злотих;

- консультацію кардіолога, що підтверджується карткою прийому від 27.06.2024 року та фіскальним чеком про оплату даної послуги в розмірі 400 Польських Злотих;

-Послугу по забору крові та визначення показників крові, що підтверджується переліком призначених лабораторних аналізів та фіскальними чеками про їх оплату в розмірі 213 Польських Злотих 67 Польських Злотих;

-тонзилектомії, що підтверджується Інформаційною картою Познанського центру Отоларингології від 03.09.2024 року, рахунком фактурою №FA/27/09/2024/РСО від 02.09.2024 року на суму 6200 Польських Злотих та фіскальним чеком №13790 від 02.09.2024 року на суму 6200 Польських Злотих

- консультацію ларинголога, що підтверджується Інформаційною картою Познанського центру Отоларингології від 03.09.2024 року, де вказано на необхідність такої консультації фактурою №FA/26/09/2024/РСО від 13.09.2024 року на суму 250 Польських Злотих та фіскальним чеком №13931 від 113.09.2024 року на суму 250 Польських Злотих

Також за рекомендацією лікаря, зазначеної в Інформаційній картці Познанського центру Отоларингології від 03.09.2024 року позивачка придбала ліки на суму 86,35 Польських Злотих, що підтверджується фіскальним чеком №000210287 від 03.09.2024 року на суму 86,35 Польських Злотих г

Тому суд вважає, що дані витрати є витратами, викликаними особливими обставинами, зокрема, необхідністю лікування дитини і 50% даних витрат, а саме 3733,18 Польських Злотих, що становить згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют НБУ 38271,81 гривень слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Також згідно рекомендації лікаря стоматолога ОСОБА_7 дитині ОСОБА_8 було рекомендовано та встановлено ОСОБА_9 для лікування часткового перехресного прикусу з лівої та правої сторін, значного звуження щелепи, масивної скупченості зубів на верхній та помірної скупченості на нижній щелепі, аномалії ротації, в зв`язку з чим дитині проводилося лікування, що підтверджується перекладом збору анамнезу від 28.04.2025 року та повідомленням лікаря стоматолога ОСОБА_7 , яка зазначила, що станом на 30.09.2024 року на дане лікування внесено 6070 злотих і в подальшому для завершення лікування протягом двох років буде необхідно нести витрати на лікування за приблизно 20 контрольних візитів по 300-350 Злотих та завершення демонтажем вартістю 2200 злотих.

Проте, позивачка та її представниця в порушення ст. 81 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів, що даний вид послуг та дане лікування було призначено дитині на підставі відповідного діагнозу лікаря та за відповідними медичними показання для такого виду лікування, а також не надано належних доказів, які підтверджують факт оплати позивачкою вказаних послуг лікаря - стоматолога ОСОБА_7 .

Суд вважає, що повідомлення даного лікаря від 30.09.2024 року не є належним доказом, який підтверджує встановлення відповідного діагнозу дитині та доказом оплати наданих послуг даним лікарем, тобто не є відповідним платіжним документом.

Суд також вважає, що позивачка та її представниця в порушення ст. 81 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів, що даний вид послуг та дане лікування у лікаря стоматолога заплановано та буде проводитись в майбутньому, зокрема не надано відповідних договорів чи інших документів про надання таких послуг дитині в майбутньому.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід задовольнити частково.

Відповідач в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач є непрацездатним та не може надавати матеріальну допомогу своїй дитині, що на його утриманні є інші діти, непрацездатні батьки, дружина.

Суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини слід задовольнити частково стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 38271,81 грн додаткових витрат на дитину.

Суд відхиляє доводи та докази представника відповідача Зубаль А.І. про оплату відповідачем позивачці 20050 гривень 29.08.2024 року, оскільки в квитанції про оплату даних коштів відправником зазначена ОСОБА_6 , отримувач ОСОБА_1 , а представником відповідача не надано належних та допустимих доказів, що даний платіж був вчинений від імені та за дорученням відповідача для оплати додаткових витрат на дитину.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.2, ч.3,4,6 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд відхиляє докази представника позивача у вигляді Актів здачі приймання робіт (наданих послуг) № Л-00000091 від 17.02.2025 року, по рахунку від 14.02.2025 року, № Л-00000238 від 01.05.2025 року по рахунку від 01.05.2025 року14.02.2025 року, № Л-00000241 від 02.05.2025 року, по рахунку від 01.05.2025 року, та рахунки фактури № Л-00000093 від 14.02.2025 року, № Л-00000236 від 01.05.2025 року, № Л-00000238 від 01.05.2025 року, № уц- 0000275 від 24.12.2024 року та платіжні інструкції від 14.02.2025 року на суму 270 грн, від 02.05.2025 року на суму 795 грн, від 13.01.2025 року на суму 1560 грн, від 02.05.2025 року на суму 4320, як підтвердження судових витрат, пов`язаних з послугами перекладача, зокрема отримання перекладачем винагороди за виконану роботу, пов`язану зі справою, оскільки вказані вище документи підтверджують оплату ОСОБА_2 послуг товариства з обмеженою відповідальністю «Лінго» та товариства з обмеженою відповідальністю «Український синхронний переклад», тоді як переклад наданих представником позивача доказів документів здійснений перекладачем ОСОБА_10 , та при цьому не надано доказів, що остання є або була працівником вказаних вище товариств з обмеженою відповідальністю, та які уповноважили її здійснювати переклад вказаних вище документів.

Суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору, при цьому суд враховує, що мінімальна ставка судового збору з позовних заяв майнового характеру становить 1211,20 грн.

На підставі ст. ст. 141, 150, 179 - 183, 184-186 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5,12,13,15,19,76 -82,141, 209,258,263,264,265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області по цивільній справі №717/1345/18 від 05 грудня 2018 року .

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3196 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини від понесених позивачем додаткових витрат на лікування дочки сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 38271 Тридцять вісім тисяч двісті сімдесят одну) гривню 81(вісімдесят одну) копійку.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, в лікаря стоматолога відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07.05.2025 року.

Суддя Телешман О.В.