ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3962/25 Справа № 243/2858/21 Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 243/2858/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Снєжко Алла Геннадіївна, на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2024 року,яке ухвалене суддею Воронковим Д.В., в режимі відеоконференції, та повне судове рішення складено 01 січня 2025 року, та на додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2025 року, яке ухвалене суддею Воронковим Д.В., в режимі відеоконференції, та повне судове рішення складено 26 лютого 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 обіймає посаду Слов`янського міського голови, а відповідач обіймає посаду заступника Слов`янського міського голови. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач на своїй веб сторінці у соціальній мережі Facebook https://www.facebook.com/andrew.ruban.31 виклав інформацію під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 . Гость- ОСОБА_3 (заместитель ОСОБА_4 головы г. Славянска), наступного змісту (мовою оригіналу): На самом деле коммунальный пляж на озере ОСОБА_5 это тот проект, на который нам удалось привлечь на него деньги и реализовать, сделан за бюджетные деньги, одним из предпринимателей, которые арендуют там помещение для торговли, является ОСОБА_6 . Но что интересно, официально управляет коммунальным пляжем РЛП Славянский курорт и директор - исполняющий обязанности ОСОБА_7 , однопартиец ОСОБА_8 , но она фактически не принимает никаких решений, руководит действительно многими вопросами там ОСОБА_9 , этому есть неоднократные подтверждения в соцсетях… В 2019 году, когда первый раз мы проводили конкурс для предпринимателей…, конкурс проводил я, так, что ни один предприниматель не выразил никаких претензий, все было обеспечено, прозрачность, ровность условий и так далее. В 2020 году, так как ОСОБА_10 понимал, что возможно не удержится в кресле мера, ему понадобилось срочно провести конкурс так, чтобы обеспечить присутствие ОСОБА_11 как можно дольше на этом озере. В результате, меня сняли с головы комиссии, поменяли полностью условия проведения конкурса и, как результат, летом этого года, что так же подтверждается видео в соцсетях, у ОСОБА_9 уже возникло несколько конфликтов с предпринимателями, которые там так же арендуют помещение. По сути он оказывал давление на других предпринимателей, которые по тем или иным причинам что-то ему пытались возразить по поводу отношений на этом коммунальном пляже…. Коррупция, которая буйно расцвела во время каденции Вадима Ляха, можно вспоминать массу доказательств: это и уголовные дела на заместителей городского головы, на начальников управлений, это скандальный вопрос строительства коммунального пляжа, который обошелся в 20 млн., это и вопросы уголовных дел по перерасходованию средств отопления в садиках и школах, а также вопросы закупки топлива коммунальными предприятиями по завышенным ценам. …а правильным ли было проводить городским головой массовое мероприятие по случаю дня города, я понимаю, что рейтинг от этого у городского головы поднялся, но это мероприятие, это скопление народа вызвало просто катастрофический всплеск заболевания в городе

В публікації 05.11.2020 року на своїй сторінці у Facebook ОСОБА_2 ставить позивачу клеймо «патологічного брехуна» з вини якого місто регулярно втрачає сотні тисяч гривень.

19.11.2020 на тій же сторінці було розміщене інтерв`ю відповідача, надане журналісту телеканалу NEWS ONE, під назвою Міського голову Слов`янська Ляха підозрюють у корупції на тендерах: ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступного змісту (мовою оригіналу): подано 4 заявления о совершении уголовных правонарушений по ст. 364, 367 КК Украины, по одному из заявлений уже открыто уголовное дело, по 3 ждем результата… в результате таких злоупотреблений на тендерах завышается стоимость топлива, завышается стоимость строительных работ, по предварительным оценкам ущерб от таких операций составляет несколько десятков миллионов…это те деньги, которые украдены у громады… уже на данный момент в суде находится дело о завышении стоимости отопления в садиках и школах…. Там предварительно ущерб оценен в 8,5 мл. грн.. анализируя тендера по строительным работам, на 4 тендерах, в которых победителем является предприятие « Монолит Центр» по предварительной оценке 6,5 мл. грн. завышение..».

Зазначає, що викладена відповідачем інформація паплюжить його честь, гідність та ділову репутацію, є недостовірною, спрямована на формування у слухачів помилкового негативного уявлення про нього, як про злочинця, злодія, людину, яка займаючи посаду мера, займається розкраданням місцевого бюджету, байдужою до людського життя, готового йти на кримінальне правопорушення заради виграшу на місцевих виборах. Усі кримінальні правопорушення відповідач покладає саме на позивача, його дії та рішення та складається враження, що скоєння ним правопорушення фактично доведене.

Вислів щодо катастрофічного сплеску захворюваності в місті на Covid-19 після проведення міським головою масового святкування дня міста 08.09.2020 є хибним та спростовується відомостями відділу охорони здоров`я Слов`янської міської ради. Відповідачем було висловлено про порушення позивачем правил та норм, встановлених з метою запобігання епідемічним заходам по вірусній інфекції Covid-19, що є кримінальним правопорушенням, за яке позивач не притягувався та наслідки, про які говорить відповідач, ніколи не наступали.

Зазначає, що інформація, поширена відповідачем щодо позивача, викладена таким чином, що складається враження, що позивач вчинив злочини, передбачені ст. 325, 364,367 КК України, або сприяв у їх вчиненні. Проте, позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має. Позивач користується повагою оточення, надає допомогу й сприяє вирішенню чужих проблем, доброзичливий та тактовний, небайдужий до прохань та звернень мешканців міста, сприяє розвитку спорту. Проте, відповідачем в ряді публікацій на своїй сторінці у соцмережі Facebook викладена інформація, якою позивачу надається інший образ байдужої до життя та здоров`я людей людини, корупціонера. Позивачу надається негативна характеристика людиною, яка два роки знаходилась поруч, та, на думку читачів, володіє достовірною інформацією, якій можна довіряти. Проте, діяння, в яких звинувачується позивач, повністю не відповідали дійсності на час їх поширення.

Відповідач посягнув на гідність позивача, надав йому негативну характеристику, протилежну його самооцінці. Позивач не згодний з тією репутацією, яку нав`язував відповідач у поширеному відео. Відповідач посягнув на гідність позивача та намагався змінити думку мешканців міста про позивача з метою не допустити повторного обрання його міським головою.

Відповідачем, у виступах та публікаціях, створений образ позивача як людини, яка випадково опинилась на посаді міського голови, займає його незаслужено, не відповідає займаній посаді за діловими якостями, освітою, який не вміє керувати, управляти, якій байдуже до мешканців міста, який використовує свою посаду для власного збагачення та збагачення інших членів родини та свого оточення, сприяє та поширює корупцію. На думку позивача, відповідач свідомо посягнув на його честь, гідність та ділову репутацію з метою формування у виборців помилкової думки про нього, бо бажав програшу позивача на місцевих виборах 2020.

Неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги у зв`язку з тим, що він був ображений і принижений серед мешканців міста, близьких та друзів, знайомих і колег та сторонніх людей. Власні переживання доповнились переживанням за батьків, які близько до серця сприйняли вказану інформацію. Завдана моральна шкода підтверджується висновком експерта від 16.03.2021, згідно якого ситуація, яка є предметом дослідження, завдала утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам ОСОБА_1 в особистому фізичному благополуччі, в активній та продуктивній життєдіяльності, упевненості в собі та майбутньому, у благополуччі його сім`ї та жителів Слов`янська. Зазначене для позивача є суттєвими психотравмуючими (стресогенними) факторами, що безпосередньо викликали психічний дискомфорт, зумовили тривалі та інтенсивні фізичні та психічні страждання, які існують й дотепер. Завдана позивачу моральна шкода за ступенем інтенсивності, довготривалості дії та негативних соціально психологічних наслідків для життєдіяльності є суттєвою. Орієнтовний розмір моральної шкоди, завданої позивачу може відповідати 81 мінімальним заробітним платам на час розгляду справи судом.

Зазначає, що інформація, розміщена відповідачем, стосується безпосередньо позивача та є шкідливою, оскільки створює негативні наслідки у вигляді недовіри з боку виборців, ставить під сумнів дотримання ним законодавства та моральних принципів. Разом з тим, поширена інформація не містить посилань на вирок суду, яким встановлена вина позивача, тому розповсюджена інформація є недостовірною та порушує особисті немайнові права позивача. Поширення такої інформації ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивача, спотворює та принижує оцінку його діяльності з боку громадськості та суспільства, породжує сумніви щодо дотримання ним моральних та правових норм.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: визнати недостовірною та такою, що паплюжить честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, розміщену та поширену відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі інтернет на персональній веб сторінці відповідача у соціальній мережі у Facebook ІНФОРМАЦІЯ_5 під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 . Гость- ОСОБА_3 (заместитель ОСОБА_4 головы г. Славянска); визнати недостовірною та такою, що паплюжить честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, розміщену та поширену відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_6 на персональній веб сторінці відповідача у соціальній мережі у Facebook ІНФОРМАЦІЯ_5 в інтерв`ю відповідача, надане журналісту телеканалу NEWS ONE, під назвою ІНФОРМАЦІЯ_7 ; зобов`язати відповідача протягом трьох календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду спростувати зазначену інформацію у спосіб, яким вона була поширена, а саме шляхом розміщення на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebook заяви від власного імені з спростуванням зазначеної інформації; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн та судові витрати суму судового збору 4500,00 грн, витрати на правову допомогу - 56 000,00 грн, витрати на отримання експертних висновків 18753,12 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі, яка обґрунтована тим, що суд при ухваленні рішення по справі не вирішив питання про судові витрати. Так, у судових дебатах відповідачем було визначено попередню (орієнтовну) суму судових витрат, які він поніс у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, а саме 41 000,00 грн. Також вказує, що відповідачем оплачувалась семантико-текстуальна (лінгвістична) експертиза, проведена експертами Національного наукового центру Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса у сумі 19 391,00 грн..

Додатковим рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 19 391,00 гривень, та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 30 000,00 гривень, а разом 49391,00 гривня.

В апеляційній скарзі на рішення суду позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Снєжко А.Г., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в судовому рішенні міститься правова невизначеність, адже, у той час, як суд фактично визнає поширену про позивача інформацію критикою, виключаючи необхідність її оцінки на предмет недостовірності, одночасно суд вказує на відсутність недостовірної інформації серед поширеної про позивача, що означає присутність в судовому рішенні відповідної оцінки фактичних тверджень, а значить і наявність юридичного складу правопорушення.

Суд мав брати до уваги Висновки судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 34325 від 29.12.2022 року, якою встановлено, що поширена інформація є фактичним твердженням негативного характеру, з чого слідує обов`язковість оцінки поширеної інформації про позивача на предмет її недостовірності.

Крім того, визначаючи характер поширеної інформації, суд мав визначити, чим обмежується поняття «критика», що не було зроблено.

Суд першої інстанції мав обґрунтувати, яку інформацію, поширену відповідачем, прийняв за критику, яку за фактичні твердження, або окремі оціночні судження з урахуванням рекомендацій з Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року та ст.30 ЗУ «Про інформацію». У разі наявності фактичних тверджень визнати обставини достовірними або недостовірними, відокремити від критики ту її частину, яка ґрунтується на недостовірних даних, адже це і є перетинання допустимої межі критики, що узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 757/22307/17-ц (провадження № 61-48302св18) та постанові від 04.11.2020 року по справі № 757/108/19, провадження N 61- 18365св19 , в якій Суд у тому числі зазначив, що: «Право на недоторканність ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких лідерів».

Також, помилковість висновків суду, виходячи з його мотивування, пояснюється тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не застосував норми матеріального права, а саме ч. 2 ст. 302 ЦК України, якою передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності, що призвело до порушенням норм процесуального права, адже, відповідно до ч.4 п. 6) ст.265 ЦПК України, суд в мотивувальній частині мав навести мотиви незастосування норми ч.2 ст.302 ЦК України, на яку посилався позивач. Суд відвернув свою увагу від даної правової норми та аргументів позивача, який звертав увагу суду на те, що відповідач мав можливість перевірити зміст поширеної ним інформації на предмет наявності неточної, перекрученої або неправдивої інформації, виправити її у своїх коментарях перед тим, як розміщувати інтерв`ю на своїй веб-сторінці, чого не було зроблено, що вказує на згоду відповідача не тільки зі змістом виступів, а і з наданою його інтерв`ю назвами, що вказує на наявність умислу у поширенні недостовірної інформації.

Позивач не погоджється з тим, що спірні висловлювання відповідача є критикою, або не відносяться до позивача.

Надаючи оцінку обставинам поширення інформації, суд не звернув увагу на аргументи представника позивача щодо існуючої у відповідача можливості завчасно перевірити зміст інтерв`ю на предмет достовірності та усунути неточності, щоб читачі та переглядачі мали можливість оцінювати інформацію об`єктивно.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги докази, які підтверджували мотив поширення інформації та не врахував, що обидві сторони вказували на виникнення конфлікту у лютому 2020 року, суть якого полягала в тому, що позивач вирішив замінити свого заступника відповідача ОСОБА_2 , іншою особою. Звернення ОСОБА_12 із заявами про кримінальне правопорушення, подані переважно у 2020 році та пізніше, тобто, під час виборів міського голови у місті Слов`янську та після розпочатого конфлікту між сторонами.

Враховуючи, що суд першої інстанції не визнав факту порушення відповідачем особистих немайнових прав позивача, не було вирішене питання про стягнення моральної шкоди, яке є похідним, як і інші питання, зокрема, пов`язані зі стягненням з відповідача судових витрат.

Наполягає на тому, що факт спричинення позивачу моральної шкоди підтверджується Висновком психологічного дослідження, проведеного Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз № 7971 від 16.03.2021 року, а тому ці вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, вважає, що є підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, а також просить суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції в розмірі 30000,00 грн.

Щодо додаткового рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2025 року зазначає, що судом було порушено норми процесуального права при його ухваленні.

Так, судове засідання з розгляду зави про ухвалення додаткового рішення суду було призначено на 23.01.2025 року о 8 годині 10 хвилин. В призначений час представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Снєжко А.Г. очікувала виклику до відеоконференції, який з невідомої причини так і не надійшов, судове засідання не було відкрито всупереч ст.211, 212 ЦПК України, що підтверджується відсутністю протоколу судового засідання, в результаті її право на прийняття участі в розгляді заяви відповідача не було реалізоване, фактично іі, як представника позивача, обмежили у доступі до правосуддя. В цей же день, 23.01.2025 року, після призначеного часу від представника відповідача о 16 годині 10 хвилин надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі, а 03.02.2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Снєжко А.Г. отримала повістку на 25.02.2025 року на 13 годину. Так як фактично від відповідача надійшло клопотання про розгляд його заяви без участі та не було зазначено про те, що будуть надані додаткові докази, зваживши обсяг вже поданого заперечення, 19.02.2025 року остання подала клопотання про розгляд заяви без її участі. Проте, 25.02.2025 року, в день судового засідання, о 13 годині 7 хвилин, відповідно до його протоколу, для участі був запрошений представник відповідача, який потім, о 19 годині 17 хвилин, подав клопотання про розгляд його заяви без участі та долучив до неї додатковий доказ, який не було вручено стороні позивача. Відповідно до руху документів в Електронному суді о 2 годині ночі 46 хвилин 26.02.2025 року позивачу ОСОБА_1 та його представнику адвокату Снєжко А.Г. були відправлені повістки на 26.02.2025 року на 12 годину 30 хвилин. Не очікуючи повістки у такій формі, тільки ввечері 26.02.2025 року, сторона позивача дізналася про те, що відбулося судове засідання, а рішення було ухвалене з урахуванням нового доказу, з яким сторону позивача фактично не було ознайомлено та не надано можливості висловити свою правову позицію.

Також, судом першої інстанції не врахована правова позиція представника позивача щодо стягнення з позивача витрат відповідача, понесених на семантико-текстуальну (лінгвістичну) експертизу, яка проводилась експертами Національного наукового центру Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, за яку відповідач сплатив 19 391,00 гривень та проти призначення якої відповідач заперечував.

Таким чином, просить скасувати додаткове рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, не є законним і обґрунтованим, мотивована оцінка більшості аргументів, наведених у запереченнях на заяву представника відповідача, не надана, а також просить стягнути з відповідача витрати позивача, пов`язані з оскарженням додаткового рішення суду першої інстанції в розмірі 10000,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інетерсах якого діє адвокат Слободянюк О.П., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду та додаткове рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000,00 гривень.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

При цьому, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Снєжко А.Г. та представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Слободянюк О.П., яким Дніпровський апеляційний суд, згідно ухвал суду від 22 квітня 2025 року та від 29 квітня 2025 року, забезпечив участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та роз?яснив положення ч. 5 ст. 212 ЦПК України щодо ризиків технічної неможливості участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, на відеозв?язок із судом не вийшли та клопотань про відкладення судового розгляду до початку судового засідання не надали.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 обіймає посаду міського голови м. Слов`янська Краматорського району Донецької області, що видно з постанови Слов`яської міської виборчої комісії від 31.10.2015 № 153 та витягу з протоколу І пленарного засідання І сесії Слов`янської міської ради 8 скликання від 11.12.2020.

З скріншоту із веб сторінки «Facebook» з посиланням https://www.facebook.com/ andrew.ruban.31 з ім`ям користувача « ОСОБА_3 » вбачається поширення публікації 03.11.2020 з назвою (мовою оригіналу) «Есть разговор. Гость- ОСОБА_3 », розміщену на веб - сайті YouTube, згідно якої ОСОБА_13 була поширена інформація, зокрема, наступного змісту:

«… на самом деле коммунальный пляж на озере ОСОБА_5 это тот проект, на который нам удалось привлечь на него деньги и реализовать, сделан за бюджетные деньги, одним из предпринимателей, которые арендуют там помещение для торговли, является ОСОБА_6 . Но что интересно, официально управляет коммунальным пляжем РЛП Славянский курорт и директор исполняющий обязаности ОСОБА_7 , однопартиец ОСОБА_8 , но она фактически не принимает никаких решений, руководит действительно многими вопросами там ОСОБА_9 , этому есть неоднократные подтверждения в соцсетях… В 2019 году, когда первый раз мы проводили конкурс для предпринимателей…, конкурс проводил я, так, что ни один предприниматель не выразил никаких претензий, все было обеспечено, прозрачность, ровность условий и так далее. В 2020 году, так как ОСОБА_10 понимал, что возможно не удержится в кресле мера, ему понадобилось срочно провести конкурс так, чтобы обеспечить присутствие ОСОБА_11 как можно дольше на этом озере. В результате меня сняли с головы комиссии, поменяли полностью условия проведения конкурса и, как результат, летом этого года, что так же подтверждается видео в соцсетях, у ОСОБА_9 уже возникло несколько конфликтов с предпринимателями, которые там также арендуют помещение. По сути он оказывал давление на других предпринимателей, которые по тем или иным причинам что-то ему пытались возразить по поводу отношении на этом коммунальному пляже….

…коррупция, которая буйно расцвела во время каденции Вадима Ляха, можно вспоминать массу доказательств: это и уголовные дела на заместителей городского головы, на начальников управлений, это скандальный вопрос строительства коммунального пляжа, который обошелся в 20 млн., это и вопросы уголовных дел по перерасходованию средств отопления в садиках и школах, а также вопросы закупки топлива коммунальными предприятиями по завышенным ценам.

…а правильным ли было проводить городским головой массовое мероприятие по случаю дня города, я понимаю, что рейтинг от этого у городского головы поднялся, но это мероприятие, это скопление народа вызвало просто катастрофический всплеск заболевания в городе».

З скріншоту із веб-сторінки «Facebook» з посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 з ім`ям користувача « ОСОБА_3 » ІНФОРМАЦІЯ_6 розміщене посилання на веб - сайт YouTube розміщене інтерв`ю відповідача, надане журналісту телеканалу NEWS ONE, під назвою Міського голову Слов`янська Ляха підозрюють у корупції на тендерах: ІНФОРМАЦІЯ_3 , переглядом якого встановлено, що ОСОБА_13 була поширена інформація, зокрема наступного змісту подано 4 заявления о совершении уголовных правонарушений по ст. 364, 367 КК Украины, по одному из заявлений уже открыто уголовное дело, по 3 ждем результата… в результате таких злоупотреблений на тендерах завышается стоимость топлива, завышается стоимость строительных работ, по предварительным оценкам ущерб от таких операций составляет несколько десятков миллионов…это те деньги, которые украдены у громады… уже на данный момент в суде находится дело о завышении стоимости отопления в садиках и школах…. Там предварительно ущерб оценен в 8,5 мл. грн.. анализируя тендера по строительным работам, на 4 тендерах, в которых победителем является предприятие «Монолит Центр» по предварительной оценке 6,5 мл. грн. завышение..».

Факт наявності вищевказаних публікацій та їх зміст сторонами не заперечується та підтверджено висновком за результатами проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет № 353/2020-ЕВ від 15.12.2020 надану ДП «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» та не заперечується сторонами у судовому засіданні.

З довідки про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 24.12.2020 № 358/2020-Д надану ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» вбачається, що власником веб-сайту: http://www.youtube.com/ є реєстрант доменного імені youtube.com компанія Google LLC, якщо інше не визначено умовами договору між останньою та/або отримувачем послуг хостингу та/або володільцем облікового запису, або якщо такий договір відсутній. При цьому на веб сайті хостингу «YouTube» (http://www.youtube.com/) власником веб сайту http://newsone.ua було створено YouTube канал: http://www.youtube.com/c/http://newsone.ua, який позиціонує себе в якості офіційного YouTube каналу ТОВ «Новини 24 години» (http://newsone.ua).

З висновку експерта Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз № 7971 від 16.03.2021 видно, що ситуація, яка є предметом даного дослідження, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам ОСОБА_1 в особистому та фізичному благополуччі, в активній та продуктивній життєдіяльності, упевненості у собі та у майбутньому, у повноцінному спілкуванні з значимим для нього оточенням, у благополуччі його сім`ї, жителів Слов`янська. Зазначене, з урахуванням індивідуально психологічних особливостей особистості ОСОБА_1 , є для нього психотравмуючими (стресогенними) факторами, що безпосередньо викликали психічний дискомфорт, зумовили тривалі та інтенсивні фізичні й психічні страждання, які існують до даного часу. ОСОБА_1 завдані фізичні та психічні страждання (моральна шкода) .які за ступенем інтенсивності, довго тривалості дії та негативних соціально психологічних наслідків для життєдіяльності, є суттєвими. Виходячи з обсягу наданих на дослідження матеріалів, за умови встановлення судом ситуації, яка є предметом розгляду даного дослідження, орієнтовний розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_1 , може відповідати 81 мінімальним заробітним платам на час розгляду справи судом.

Відповідно до висновку експерта № 34325 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення від 29.12.2022 у висловлюваннях ОСОБА_2 , які зафіксовані у текстах публікацій, поширених ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у мережі інтернет, на персональній веб сторінці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 у соціальній мережі «Facebook» під назвою «Есть разговор. Гость ОСОБА_3 (заместитель городского головы г. Славянска)», - міститься інформація негативного характеру про ОСОБА_1 , а саме: йдеться про певні дії ОСОБА_14 , які в результаті призвели до поганих наслідків для мовця та інших підприємців («В 2020 году, так как ОСОБА_15 понимал, что возможно не удержится в кресле мера», «В результате меня сняли с головы комисии», «как результат, у ОСОБА_9 уже возникло несколько конфликтов с предпринимателями», «оказывал давление на других предпринимателей»), до значного зростання корупції («корупція, которая буйно расцвела во время каденции В.Ляха»), а також, імовірно, до значного підвищення рівня захворюваності у місті («правильным ли было проводить городским головой массовое мероприятие по случаю дня города, я понимаю, что рейтинг от этого у городского головы поднялся, но это мероприятние, это скопление народа вызвало просто катастрофический всплеск заболевания в городе»). Висловлювання виражені у формі фактичних тверджень й оцінних (оціночних) суджень. У висловлюваннях ОСОБА_2 , які зафіксовані у тексті публікації, поширеної ІНФОРМАЦІЯ_6 в мережі інтернет на персональній веб сторінці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 у соціальній мережі «Facebook» в інтерв`ю ОСОБА_2 наданому журналісту телеканалу NEWS ONE під назвою «Міського голову Слов`янська Ляха підозрюють у корупції на тендерах: ІНФОРМАЦІЯ_3 », стенограма якої надана на дослідження міститься інформація негативного характеру про дії міського голови (імовірно ОСОБА_14 ), що спричинили підвищення цін на паливо та будівельні роботи, які, у свою чергу, призвели до значної матеріальної шкоди у розмірі декількох мільйонів, і ці гроші вкрадені у громади (в результате таких злоупотреблений на тендерах завышается стоимость топлива, завышается стоимость строительных работ, по предварительным оценкам ущерб от таких операций составляет несколько десятков миллионов…это те деньги, которые украдены у громады). Висловлювання виражені у формі фактичних тверджень.

Висловлювання «коррупция, которая буйно расцвела во время каденции В. Ляха», - виражене у формі фактичного твердження. Висловлювання «а правильным ли было проводить городским головой массовое мероприятие по случаю дня города, я понимаю, что рейтинг от этого у городского головы поднялся, но это мероприятие, это скопление народа вызвало просто катастрофический всплеск заболевания в городе», виражене у формі фактичних тверджень й оцінних (оціночних) суджень.

Висловлювання «в 2020 году, так как ОСОБА_15 понимал, что возможно не удержится в кресле мера, ему понадобилось срочно провести конкурс так, чтобы обеспечить присутствие ОСОБА_16 как можно дольше на этом озере», - виражене у формі фактичного твердження.

Висловлювання «По сути он оказывал давление на других предпринимателей, которые по тем или иным причинам что-то ему пытались возразить по поводу отношении на этом коммунальному пляже», - виражене у формі оцінного (оціночного) судження.

У наданому на дослідження тексті інтерв`ю:

Запитання інтерв`юера: «Я слышал информацию о том, что якобы земля вокруг одного из соленых озер, достопримечательности и здравницы ОСОБА_17 сдана в аренду брату В.Ляха ОСОБА_9 . ОСОБА_18 пожалуйста, это действительно так? ОСОБА_19 вы знаете по этому вопросу?».

Відповідь відповідача: «Это не совсем так, но доля правды в этом есть. На самом деле комунальный пляж на озере ОСОБА_5 - это тот проект, на который нам удалось привлечь на него деньги и реализовать, сделан за бюджетные деньги, одним из предпринимателей, которые арендуют там помещение для торговли, является ОСОБА_6 », інформація негативного чи образливого характеру стосовно ОСОБА_1 відсутня.

У наданому на дослідження тексті інтерв`ю: «в 2019 году, когда первый раз мы проводили конкурс для предпринимателей…, конкурс проводил я, так, что ни один предприниматель не выразил никаких претензий, все было обеспечено, прозрачность, ровность условий и так далее», інформація негативного чи образливого характеру стосовно ОСОБА_1 відсутня.

У наданому на дослідження тексті інтерв`ю: «в результате таких злоупотреблений на тендерах завышается стоимость топлива, завышается стоимость строительных работ, по предварительным оценкам ущерб от таких операций составляет несколько десятков миллионов…это те деньги, которые украдены у громады…анализируя тендера по строительным работам, на 4 тендерх, в которых победителем являэтся мероприятие «Монолит - центр», по предварительной оценке 6,5 млн. грн. завышение», -інформація негативного чи образливого характеру стосовно ОСОБА_1 відсутня.

Згідно довідки серії ІІА № 2302303 ОСОБА_1 на території України, станом на 23.03.2021, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває

З листа № 40-01-44-23-21 від 18.01.2021 вбачається, що за процесуальним керівництвом Слов`янської місцевої прокуратури кримінальні провадження відносно ОСОБА_1 про вчинення кримінальних правопорушень не розслідуються. За період з 01.09.2020 по дату надання відповіді до Слов`янської місцевої прокуратури за фактами можливих корупційних дій або службової недбалості відносно ОСОБА_1 надійшло 4 звернення від ОСОБА_2 .

Відповідно до листа № С-56/від/13-01-01-21 від 19.01.2021 слідчими ТУ ДБР у м. Краматорську досудове розслідування у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_1 не здійснюється, заяви (повідомлення) відносно ОСОБА_1 не надходили.

Як вбачається з інформації від 15.01.2021 № 1-АЗ/205/01-2021 в провадженні слідчого відділу ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001988 від 21.11.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, за заявою ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 . Станом на 14.01.2021 кримінальних проваджень, де ОСОБА_1 було б повідомлено про підозру не мається.

Відділом охорони здоров`я Слов`янської міської ради № 01-21/16 від 12.01.2021 надано інформацію щодо показників захворюваності на COVID-19 за ІІ півріччя 2020 в м. Слов`янську відповідно до якого станом на вересень 2020 року показник захворюваності на COVID-19 по Донецькій області у вересні 2020 року -216 лабораторно підтверджених випадків захворювання, у жовтні 2020 року 921 випадок.

Згідно листа ДУ Донецький обласний лабораторний центр МОЗ України № 2010/05 від 14.05.2021 року вбачається, що проведення святкових заходів у вересня 2020 року не вплинули на інтенсивність епідеміологічного прогресу м. Слов`янська.

Відповідно до характеристик від 12.01.2021 та 14.01.2021 ОСОБА_1 характеризується позитивно - як порядний, доброчесний, ввічливий, тактовний, ініціативний, цілеспрямований та працелюбний. Чутливий до людей, з активною громадянською позицією. У випадках, які дискредитують людську гідність не помічений. У своїй роботі керується принципами вимогливості і залучення до розбудови місцевого самоврядування, користується повагою серед депутатського корпусу та працівників міської ради.

Позитивний імідж та ставлення громади міста до ОСОБА_1 підтверджується дослідженими судом численними подяками ОСОБА_1 за 2017-2021 роки, відзнакою федерації футболу України та медаллю «За службу Україні».

Крім того, позитивна оцінка діяльності ОСОБА_1 на посаді мера вбачається зі змісту публікацій в Інтернет виданнях «ТВ плюс», « ІНФОРМАЦІЯ_8 », «Интернет-издание Карачун».

До матеріалів справи додані письмові докази, з яких вбачається факти неодноразового звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів з заявами у відношенні ОСОБА_1 про вчинення кримінальних правопорушень, а саме: заява ОСОБА_2 до Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , заява ОСОБА_2 до Слов`янської місцевої прокуратури та Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до відповідальності Слов`янського міського голови Ляха В.М., заява ОСОБА_2 до Слов`янської місцевої прокуратури про вчинення ОСОБА_20 кримінального правопорушення за ст. 367 КК Укаїни від 18.11.2020, заява ОСОБА_2 до Слов`янської місцевої прокуратури про вчинення ОСОБА_20 кримінального правопорушення за ст. 364 КК України від 18.11.2020, відповідь Донецької обласної прокуратури Рубану А.Є., відповідь Слов`янської місцевої прокуратури Рубану А.Є. від 19.11.2020 № 22р, заява ОСОБА_2 до ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях про вчинення ОСОБА_20 кримінального правопорушення за ст. 367 КК України від 16.11.2020, заява ОСОБА_2 до ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях про вчинення ОСОБА_20 кримінального правопорушення за ст. 364 КК України від 16.11.2020, відповідь ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях Рубану А.Є. від 23.11.2020, відповідь ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_2 від 23.11.2020, заява ОСОБА_2 до ТУ ДБР у м. Краматорську про вчинення ОСОБА_20 кримінального правопорушення за ст. 367 КК України від 16.11.2020, заява ОСОБА_2 до ТУ ДБР у м. Краматорську про вчинення ОСОБА_20 кримінального правопорушення за ст. 364 КК України від 16.11.2020, відповідь ТУ ДБР у м. Краматорську ОСОБА_2 від 20.11.2020, відповідь начальника Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області Рубану А.Є. від 08.12.2020.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_2 було використано оціноцні судження та критичні висловлювання щодо позивача ОСОБА_1 , який обіймає посаду мера м. Слов`янська, займається політичною діяльністю, тобто, є публічною особою, та обмеження щодо поширення стосовно нього інформації і межі допустимої критики та оцінки поведінки є більш ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина. Висловлювання відповідача щодо позивача не переходять межі допустимої критики, як публічної особи, хоч і можуть зачіпати його почуття, як громадянина України.

Зважаючи на відсутність поширення інформації, яка порочить честь, гідність позивача, в розумінні ст.277 ЦК України, суд прийшов до висновку, що юридичний склад правопорушення, який є підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, відсутній, і тому в задоволенні позову про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, завданої розповсюдженням недостовірної інформації, слід відмовити.

Вимоги щодо зобов`язання відповідача спростувати зазначену інформацію є похідними від позовних вимог про визнання недостовірною, та такою, що принижує честь, гідність позивача наданою відповідачем інформації.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в частині визнання недостовірною, та такою, що принижує честь, гідність позивача наданою відповідачем інформації, а вимоги щодо зобов`язання відповідача спростувати зазначену інформацію та стягнення моральної шкоди є похідними, суд не вбачав підстав для задоволення позову у повному обсязі.

До таких висновків суд дійшов належним чином встановивши обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, дотримуючись вимог норм матеріального та процесуального права

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно з частиною першою статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.

Європейський суд з прав людини, практика якого, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

У частині другій статті 30 Закону України Про інформацію визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі Лінгенс проти Австрії ).

Разом з тим, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

За положеннями статті 29 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

При цьому, суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності з одного боку, а з іншого була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб.

За таких обставин, з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина.

Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод у рішеннях Газета Україна-центр проти України, Нікула проти Фінляндії , Яновський проти Польщі та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, врахувавши практику Європейського суду з прав людини, правильно встановивши обставини справи, дослідивши докази у справі в їх сукупності й надавши їм належну оцінку, визначив, що позивач не довів, що інформація, яка міститься у висловлюваннях ОСОБА_2 , які зафіксовані у текстах публікацій, поширених у мережі інтернет, на персональній веб сторінці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 у соціальній мережі «Facebook», була спрямована на приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Поширена відповідачем ОСОБА_2 інформація містить суб`єктивні оціночні судження, свій особистий погляд на події та власну критичну оцінку діяльності позивача, який обіймає посаду мера м. Слов`янська, займається політичною діяльністю та є публічною особою.

Судом враховано висновки Судової лінгвістичної семантико-експертизи мовлення від 29 грудня 2022 року № 34325, відповідно до яких висловлювання ОСОБА_2 , розміщені ним у соціальній мережі «Facebook», хоча і виражені у формі негативного висловлювання щодо діяльності ОСОБА_1 , проте, мають у своїй структурі як твердження про факти, так і оціночні судження, а отже, їх не можна вважати фактологічними.

Таким чином, поширена відносно позивача інформація є оціночним судженням та відповідає засадам демократичного суспільства щодо свободи вираження поглядів, зокрема, щодо діяльності публічним осіб.

Враховуючи вищевикладене та зміст інформації, яка поширена ОСОБА_21 , суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність правових підстав для втручання у право останнього на поширення інформації, яка хоч і містить некоректні висловлювання, але не підлягає спростуванню, а, отже, і задоволення заявлених позовних вимог, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги про те, що в судовому рішенні міститься правова невизначеність, оскільки судом було вірно встановлено всі обставини справи та надано детальну оцінку всім висловлюванням відповідача ОСОБА_2 , які є предметом данного спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не застосував норми матеріального права, а саме ч. 2 ст. 302 ЦК України, якою передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності, колегією суддів не приймаються до уваги, у зв?язку з вищевикладеним.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції про те, що вказані вище висловлювання, викладені ОСОБА_22 , є оціночним судженням, а тому ця інформація не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини (див. рішення у справі «Яновскі проти Польщі» (Janowskiv.Poland) [ВП], заява № 25716/94, п. 33,ECHR1999-I) при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо свободи вираження поглядів.

На підставі викладеного, не можуть бути задоволені позовні вимоги й щодо відшкодування моральної шкоди, які є похідними від вимог про визнання інформації недостовірною, та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію.

Задовольняючи заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Слободяника О.П. про ухвалення додаткового ріішення та стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 19 391,00 гривень, та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 30 000,00 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що понесення цих витрат є обгрунтованим та підтверджено документально, у зв?язку з чим, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, ці судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 09.06.2021 в справі було призначено семантико-текстуальну (лінгвістичну) експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Національного наукового центру Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 , який перерахував ННЦ Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса за проведення судової експертизи 19391,93 грн, що підтверджується копією квитанції від 13.01.2022 №0.0..1.

Враховуючи, що рішенням суду позивачу в задоволенні позовних вимог було відмовлено, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат за проведення судової семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи в сумі 19391,93 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, а також у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що, на підтвердження витрат на професійну правнчиу допомогу, суду надано: Додаткову угоду № 2 до Договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 22.10.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1366399 від 20.03.2023, Акт № 1 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 25.12.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), згідно якого: на вивчення позову та додатків до нього адвокатом витрачено 5 годин; на вивчення матеріалів судової справи (письмових заяв по суті справи та додатків до них) витрачено 10 годин; на вивчення судової практики на яку послався позивач - витрачено 5 годин; на участь у судових засіданнях витрачено не менше 10 годин; в цілому 30 годин. Розмір гонорару успіху визначено у розмірі 41000,00 грн.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (консультація, перегляд судової практики, складення процесуальних документів, участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи, й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростсовують.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення суду колегією суддів відхиляються, оскільки матеріалами справи підтверджено, що представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Снєжко А.Г. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, що, згідно статті 270 ЦПК України, не перешкоджало розглядові справи

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Згідно п. в ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання професійної правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання професійної правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робі, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_2 , на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, надано копії Договору про надання правничої допомоги від 22 жовтня 2022 року та Додаткову угоду до нього від 17 квітня 2025 року, а платіжну інструкцію про оплату витрат у розмірі 20 000,00 грн.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи в суді апеляційної інстанції, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що ці витрати є співмірними із обсягом виконаних адвокатом робіт та складністю справи, у зв`язку з чим з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, понесені на оплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у розмірі 20 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Снєжко Алла Геннадіївна, залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: