Справа №: 398/513/24
провадження №: 2/398/201/25
"29" квітня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Подоляк Я.М.,
за участю секретаря судового засідання Буличової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних,
02.02.2024 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якої просить стягнути заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення водовідведення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних та сплачений судовий збір.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2024 року справа розподілена судді ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Нероди Л.М. від 03.04.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
На підставі розпорядження керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Бєлової А.С. від 25.09.2024 року, №640-р, у зв`язку з припиненням повноважень судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.09.2024 року №2679/2/15-24 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку», згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024 року справа розподілена судді Подоляк Я.М.
Ухвалою судді Подоляк Я.М. від 12.12.2024 року цивільну справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить стягнути з відповідача суму боргу, зазначену в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судові засідання, призначені на 19.04.2024, 12.06.2024, 01.08.2024, 09.01.2025, 03.03.2025, 29.04.2025, не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Так, виклик відповідача в судові засідання на було здійснено шляхом направлення на адресу місця її проживання судових повісток засобами поштового зв`язку. Поштові відправлення з судовими повістками на 12.06.2024, 09.01.2025 та 03.03.2025 були отримані адресатом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, натомість поштове відправлення з судовою повісткою на 29.04.2025 повернулось на адресу суду з відміткою про невручення у звязку за відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене виклик відповідача в судове засідання також було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач причини неявки не повідомила, будь-яких заяв та клопотань не подала, відзив на позов від неї на адресу суду не надходив.
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
У відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та статуту ОКВП «Дніпро - Кіровоград» - є підприємством з надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Згідно копії паспорта серія НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання з 16.03.2006 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії довідки ПП «Вектор-Житло» від 05.04.2018 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
04.01.2018 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ОСОБА_1 було укладено договір реструктуризації заборгованості, відповідно до якого підприємство надало ОСОБА_1 розстрочку у погашенні заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, що утворилась станом на 01.01.2018 року на суму 6 138,43 грн, яку реструктуризовано строком на 24 місяців з розподілом за місяцями, з 01.01.2018 року до 31.11.2019 року по 255,77 грн в місяць, а у грудні 2019 року 255,72грн.
Зі свого боку позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, надає відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у відповідності до умов договору та чинного законодавства України. Боржник свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, в наслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка згідно довідки про нарахування плати та розміри платежів станом на 01.01.2024 року становить 19 895,09 грн.
Крім того, позивачем на суму боргу за періоди з 01.11.2021 року до 31.12.2023 року також нараховано 3% річних в сумі 1 469,01 грн та інфляційні нарахування в сумі 6 156,30 грн.
Доказів про відмову від користування послугами позивача відповідачем не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підставі укладеного між сторонами договору до квартири відповідача, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , надавались послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, з огляду на що у нього утворилася заборгованість, яка, згідно розрахунку позивача станом на 01.01.2024 року становить 19 895,09 грн.
Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, а тому боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання.
Разом з тим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
В подальшому, Кабінет міністрів України скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості з населення за житлово-комунальні послуги (Постанова Кабінету міністрів України від 29.12.2023 року № 1405). Відповідно до вищевказаної постанови, мораторій на відключення комунальних послуг продовжуватиме діяти лише на окупованих територіях і там, де тривають бойові дії. Для решти споживачів комунальних послуг, згідно з постановою, відновлено нарахування інфляційних нарахувань та процентів річних.
З огляду на вказане, судом встановлено, що за період з 24.02.2022 року до 30.12.2023 року діяв мораторій на нарахування відсотків та інфляційних втрат, тобто в Україні було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Незважаючи на пряму заборону щодо нарахування відсотків річних та інфляційних втрат, починаючи з 24.02.2022 року до 30.12.2023 року, заявник просить стягнути з боржника, окрім загальної суми заборгованості, інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на суму заборгованості за надані послуги, в тому числі і за цей період,
Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в сумі 415,14 грн та інфляційні нарахування в сумі 1419,58 грн, які нараховано за період з 01.01.2021 року до 01.02.2022 року. У частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 01.02.2022 року до 30.12.2023 року необхідно відмовити.
Отже, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 21 729,81 грн, та включає в себе заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 19 895,09 грн, індекс інфляції в сумі 1419,58 грн та 3% річних в сумі 415,14 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки, жодна із сторін не звернулась до суду з відповідною заявою позовна давність судом при вирішення зазначеного спору не застосовується.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2 390,88 грн (21 729,81*100/27 520,40*3 028,00/100).
Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 247, 258-259, 206, 263, 265, 280-282ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в загальному розмірі 21 729 (двадцять одна тисяча сімсот двадцять дев`ять) гривень 81 копійка, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням станом на 01.01.2024 року в розмірі 19 895,09 грн, а також індекс інфляції в сумі 1419,58 грн та 3% річних в сумі 415,14 грн, нараховані за період з 01.01.2021 до 01.02.2022 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград судовий збір в розмірі 2 390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривні 88 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», адреса місцезнаходження: 25009, Кіровоградська обл. м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Я.М. ПОДОЛЯК