ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/406/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ороновської Ольги Михайлівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2025 року в справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю та поділ майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю, поділ майна подружжя. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що сторони з 1995 по 2023 рік перебували у шлюбі, за час якого ними придбано ряд нерухомого та рухомого майна, зокрема: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,26 га, кадастровий номер :01:001:2672, та транспортні засоби MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску, RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2012 року випуску набуті за час шлюбу із відповідачем та є спільною сумісною власністю подружжя. Крім цього, у період перебування у шлюбі за особисті кошти позивачки також придбано об`єкт незавершеного будівництвом житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який не здано в експлуатацію, та земельну ділянку площею 750,0 кв.м. кадастровий номер :02:001:2217, а тому це майно позивачка вважає своєю особистою власністю, в той час як право власності на це майно зареєстровано за відповідачем.

Тому ОСОБА_1 просила визнати за нею право особистої власності на земельну ділянку площею 750,0 кв.м. кадастровий номер :02:001:2217 та майнові права ОСОБА_1 в повному обсязі на об`єкт незавершеного будівництвом житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який не здано в експлуатацію; визнати ОСОБА_1 забудовником добудованого під час шлюбу, але не введеного в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право на завершення будівництва та здачу об`єкта в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, просила здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином:

1) Визнати за ОСОБА_1 права власності на:

- 1/2 частку квартири загальною площею - 58,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 земельної ділянки цільового призначення: землі промислового транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, площею 0,26 га, кадастровим номером земельної ділянки - :01:001:2672, що розташована на території Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

2) Поділити транспортні засоби, які є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом:

- припинення частки ОСОБА_1 у праві власності на 1/2 частину автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску, об`єм двигуна 2143 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, що становить 1/2 частину вартості транспортного засобу, а саме в сумі 201 315,00 грн. (двісті одна тисяча триста п`ятнадцять грн. 00 коп.);

- припинення частки ОСОБА_1 у праві власності на 1/2 частину автомобіля RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1995 см. куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, що становить 1/2 частину вартості транспортного засобу, а саме в сумі 171 925,00 грн. (сто сімдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять грн. 00 коп.);

припинення частки ОСОБА_1 у праві власності на 1/2 частину автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2143 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_3 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, що становить 1/2 частину вартості транспортного засобу, а саме в сумі 257 635,00 грн. (двісті п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять п`ять грн. 00 коп.).

ОСОБА_2 предявив зустрічний позов, в якому вказав, що окрім майна, зазначеного позивачкою, за час шлюбу також було придбано автомобілі MERSEDES BENZ SPRINTER, 2005 р.в., кузов НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2686 см.куб, д.н.з НОМЕР_5 , дата реєстрації 17.02.2009 року вартістю 216 700 ( двісті шістнадцять тисяч сімсот ) гривень, та MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см.куб, кузов НОМЕР_6 , д.н.з НОМЕР_7 вартістю 323 275 ( триста двадцять три тисячі двісті сімдесят п`ять ) гривень, які відчужені ОСОБА_1 без його згоди, а тому просив стягнути на його користь грошову компенсацію половини вартості зазначених автомобілів.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначив, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка під ним є спільною сумісною власністю сторін, а не особистою власністю колишньої дружини, оскільки вони його будували за час шлюбу за спільні кошти.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Поділено майно подружжя, яке нажите за час шлюбу.

Виділено за рахунок спільної сумісної власності подружжя таке майно ОСОБА_1 :

- частину незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_2 загальною площею 260 кв.м. та частину земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд) кадастровий номер 020012217 яка розташована на території села Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області загальною площею 750 кв.м;

- квартиру АДРЕСА_3 .

Залишено у власності ОСОБА_2 за рахунок спільної сумісної власності подружжя таке майно:

- частину незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_2 загальною площею 260 кв.м. та частину земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд) кадастровий номер 020012217 яка розташована на території села Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області загальною площею 750 кв.м;

- земельну ділянку цільового призначення: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :01:001:2672, яка розташована на території Підгороднянської сільської ради загальною площею 0,26 га;

- колісний транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI Combi (906) р.н. 2012 року випуску номерний знак НОМЕР_8 .

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 126 162 гривень компенсації частки у спільному майні подружжя.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ороновська О.М. не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині:

відмови у задоволенні її вимог про визнання її особистою власністю земельної ділянки площею 750 кв.м. з кадастровим номером :02:001:2217 та розміщеного на ній незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_2 ;

врахування при поділі майна автомобіля MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см.куб, кузов НОМЕР_6 , д.н.з НОМЕР_7 ;

визначення вартості транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI Combi (906) р.н. 2012 року випуску номерний знак НОМЕР_8 у розмірі 320 370 грн. на підставі висновку експерта Мазура М.С. від 27.02.2024 року;

стягнення з ОСОБА_3 компенсації частки у спільному майні подружжя в сумі 126 162 грн;

відмови у задоволенні інших вимог ОСОБА_1 .

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання її особистою власністю незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки, суд не врахував, що зазначене майно придбано за її особисті кошти, які складалися з її заробітної плати, власних заощаджень та допомоги її батьків. Пізніше позивачка витрачала власні кошти на завершення будівництва житлового будинку. Крім цього, у 2015 році брат позивачки, який перебуває в США, подарував їй грошові кошти на загальну суму близько 20 000 доларів США, що підтверджується документами АТ Кредобанк, які надані за ухвалою суду. Ці кошти були матеріальною допомогою брата на доопрацювання незавершеного будівництва. Суд першої інстанції взяв до уваги, що у сторін був спільний бізнес з перевезень, однак жодних доказів, що відповідач вів бізнес, матеріали справи не містять. Відповідач не був зареєстрований як ФОП, не сплачував податки, свідки зі сторони відповідача, які представилися водіями у бізнесі відповідача, не подали жодних доказів, що вони такими були та працювали. Крім цього, навіть із показань цих свідків вбачається, що вони працювали в період уже після придбання незавершеного будівництва. Транспортні засоби були придбані у період з 2012 по 2020 роки, тому як міг вестися бізнес із перевезення пасажирів без наявності транспортних засобів. У 2012 році позивачка працювала 6 місяців у США, щоб закінчити ремонт у будинку. Тому ОСОБА_1 вважає, що поділ будинку у рівних частках не може бути справедливим. Навіть якщо суд вирішить, що придбаний незавершений будівництвом житловий будинок (70% готовності) є спільною сумісною власністю, а такому разі просить не визнавати частки сторін рівними, оскільки після купівлі будинок добудовувався та оздоблювався за особисті грошові кошти позивачки, на підтвердження чого надано ряд доказів.

Щодо вартості транспортного засобу визначення вартості транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI Combi (906) р.н. 2012 року випуску номерний знак НОМЕР_8 у розмірі 320 370 грн. на підставі висновку експерта Мазура М.С. від 27.02.2024 року цей експертний висновок містить ряд грубих порушень та неточностей, внаслідок чого не може бути використаний судом як належний та допустимий доказ. Так, для обрахунку використано курс долара США 37, 58 грн, тоді як справжній курс становив 38,3361 грн за 1 долар США. Крім цього, в ремонтній калькуляції вказано, що автомобіль в день перед експертизою потрапив у ДТП, водночас жодних доказів ДТП немає. Позивачка не повинна втрачати кошти, якщо новий власник пошкодив автомобіль та знизив його вартість шляхом потрапляння в ДТП. Суд безпідставно відмовив у клопотанні про надання рецензії на висновок експерта ОСОБА_4 .

Експерт ОСОБА_5 оцінив зазначений транспортний засіб в сумі 729 884 грн, тому саме цю вартість просить врахувати позивачка.

Також просить врахувати, що зазначений автомобіль знову перебуває у власності відповідача, а тому позивачка просить, щоб вказаний автомобіль був виділений в натурі їй, якщо суд погодиться з визначеною судом першої інстанції вартістю 320 370 грн.

Щодо транспортного засобу MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см.куб, кузов НОМЕР_6 , д.н.з НОМЕР_7 , який подарований за згодою відповідача їх спільній дочці ОСОБА_6 , позивачка просить врахувати, що Христина постійно проживає у США і реально вказаним транспортним засобом користується відповідач. Передача автомобіля в дар дочці є розпорядженням в інтересах сімї, однак суд першої інстанції безпідставно з цим не погодився. Ефективним способом захисту прав відповідача було б оспорювання договору дарування, чого відповідач не зробив, що свідчить про те, що не вважав такі дії порушенням своїх прав.

Згідно вимог позивачки, за її підрахунком, розмір ідеальної частки кожного з подружжя складає 1 957 963 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Суд надав правильну оцінку доказам, в тому числі показанням свідків, та зробив вірний висновок про недоведеність існування особистих коштів позивачки та придбання будинку із земельною ділянкою.

Окрім висновків суду, відповідач просить звернути увагу на інші докази, наявні у матеріалах справи.

Зокрема, у позовній заяві, поданій позивачкою 6.12.2021 року у справі №607/22514/21, яка згодом залишена без розгляду за заявою позивачки, ОСОБА_1 вказувала про те, що 04.02.2011 року земельну ділянку та незавершене будівництво вона вважала купленими спільно і просила визнати за нею половину цього майна. Проте, у же в 2023 році вона стала вважати це майно її особистою власністю. Поведінка позивачки є недобросовісною.

Квитанції про придбання позивачкою у 2011 році дверей до гаража, та в подальшому окремих матеріалів, побутової техніки підтверджують не той факт, що вона придбала ці речі за особисті кошти, а факт, що вона займалася підбором будівельних матеріалів та предметів домашнього вжитку, так як відповідач у цей час займався бізнесом їздив за кордон та заробляв кошти на ті покупки, які здійснювала позивачка, що підтвердили свідки, в тому числі майстри, які робили ремонт у будинку. Крім цього, квитанції підтверджують, що у 2015 році будинок був уже повністю готовий, обставлений меблями і технікою. Вказане спростовує доводи позивачки про перерахунок коштів її братом у 2015 році. Відповідачу невідомо, куди використані ці кошти. Можливо, позивачка саме за ці кошти придбала у особисту власність житловий будинок у с.Беремяни Бучацького району. Відповідач не заперечує участі дружини у допомозі будівництва будинку та вказує, що він заробляв кошти, а дружина займалася замовленням та закупівлею будматеріалів та інших необхідних речей. Квитанції щодо придбання матеріалів для будинку також видані і на його імя, зокрема, на сходи вартістю 15 тис доларів США, а також інших будматеріалів. Щодо доходів позивачки з 2007 по 2022 рік сукупно позивачка працювала протягом 33 місяців. Відповідач розпочав бізнес по перевезеннях з 2002 року, з 2002 року за ним був зареєстрований мікроавтобус MERSEDES BENZ 100 D, у 2007 році був придбаний мікроавтобус MERSEDES BENZ 313 D, на яких він заробляв гроші, за які були придбані квартира та будинок із земельною ділянкою.

Щодо транспортного засобу, подарованого дочці відповідач не надавав такої згоди. До прикладу, сторони подарували дочці Христині квартиру у Республіці Польща, і такий договір був оформлений від імені двох батьків, а не одного із них.

Щодо висновку експерта ОСОБА_4 про вартість автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI Combi (906) р.н. 2012 року випуску номерний знак НОМЕР_8 у розмірі 320 370 грн, у висновку була допущена технічна помилка, і і в судовому засіданні та шляхом подачі письмового розяснення експертом було надано чітко відповіді на усі питання та зауваження сторони позивача.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Ороновської О.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 - адвоката Мартищук Л.П., яка заперечила проти доводів апеляційної скарги та підтримала доводи, викладені у відзиві, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

Сторони з 12.07.1995 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2023 року у справі №607/9518/23.

В цьому шлюбі народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час шлюбу сторони набули у власність рухоме та нерухоме майно:

1) земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд) кадастровий номер :02:001:2217, яка розташована на території села Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області загальною площею 750 кв.м та розміщений на ній незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_2 загальною площею 260 кв.м.

Вказане майно придбане на підставі договорів купівлі-продажу від 04.02.2011, які посвідчені приватним нотаріусом міського нотаріального округу Денисюком І.Л.

Із змісту п.8 договору купівлі-продажу житлового будинку та п.6 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.02.2011 року вбачається, що на момент укладення цих договорів покупець ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 і житловий будинок та земельна ділянка набуваються за її згодою у спільну сумісну власність подружжя, про що нотаріусу подано відповідні заяви ОСОБА_1 , справжність підпису на яких засвідчено приватним нотаріусом Денисюком І.П.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2024 №226/227/24-22 ступінь будівельної готовності незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_2 станом на день огляду об`єкта дослідження становить 100,00%. Враховуючи нормативну базу, об`ємно-планувальне та конструктивне рішення житлового будинку, його технічний стан, рівень комфорту, площу будинку, поділ в натурі житлового будинку по АДРЕСА_2 на два об`єкти відповідно до часток позивача та відповідача, для окремого проживання з влаштуванням існуючого рівня комфорту, влаштуванням окремих входів є технічно можливим. Ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , визначена порівняльним підходом, станом на день дослідження становить: 4874740 грн. Ринкова вартість житлового будинку по АДРЕСА_2 , визначена порівняльним підходом, станом на день дослідження становить: 4422852 грн, земельної ділянки площею 7,5 сотих -638945,00грн.

2) Квартира АДРЕСА_3 , була придбана на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. 29.10.2003.

В подальшому квартира була перепланована, її загальна площа становить 58,9 кв.м. житлова 24.0 кв.м.

Відповідно до висновку про вартість майна СОД ФОП ОСОБА_8 станом на 24.11.2021 вартість квартири становить 822392 грн.

3) земельна ділянка цільового призначення: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер :01:001:2672, яка розташована на території Підгороднянської сільської ради загальною площею 0,26 га, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Н.В. 31.05.2016.

Відповідно до висновку про вартість майна СОД ФОП ОСОБА_8 станом на 24.11.2021 вартість земельної ділянки становить 811200 грн.

4) автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску, об`єм двигуна 2143 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 29.05.2020.

Відповідно до висновку експерта Мазура М.С. від 03.12.2021 №395/21 середня вартість транспортного засобу на день проведення експертизи становить 402630 грн.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_5 від 26.11.2024 №7869 середня ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 26.11.2024 становить 604763 грн.

5) автомобіль RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1995 см. куб., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ., зареєстрований за ОСОБА_2 31.05.2019.

Автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2023 був проданий ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 від 03.12.2021 №393/21 середня вартість транспортного засобу на день проведення експертизи становить 343850 грн.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_5 від 26.11.2024 №7870 середня ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 26.11.2024 становить 473469 грн (т.2 а.с. 244-249).

6) автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2143 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_2 19.06.2019.

Відповідно до висновку експерта Мазура М.С. від 03.12.2021 №394/21 середня вартість вказаного транспортного засобу на день проведення експертизи становить 515 270 грн.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 від 27.02.2024 №18/24 ринкова вартість автомобіля на час проведення експертизи при зовнішньому обстеженні приймається рівною 320 370 грн.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_5 від 26.11.2024 №7868 середня ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 26.11.2024 становить 729 884 грн.

7) автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER, 2005 р.в., кузов НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2686 см.куб, д.н.з НОМЕР_5 , дата реєстрації за ОСОБА_1 13.03.2012.

Відповідно до висновку експерта Мазура М.С. від 09.01.2024 №1/24 середня вартість транспортного засобу на 26 серпня 2023 року становить 433 400 грн.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_5 від 26.11.2024 №7871 середня ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 26.11.2024 становить 474 218 грн.

8) автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см.куб, кузов НОМЕР_6 , д.н.з НОМЕР_7 , зареєстрований за ОСОБА_1 19.12.2018.

Автомобіль 05.02.2022 був перереєстрований на ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 05.02.2022. ОСОБА_2 звертався до органів поліції з приводу того, що ОСОБА_1 без його відома переписує автомобіль.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 від 09.01.2024 №2/24 середня вартість транспортного засобу на 19 січня 2023 року становить 646550 грн.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_5 від 26.11.2024 №7872 середня ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 26.11.2024 становить 660868 грн.

В матеріалах справи наявна інформація про придбання ОСОБА_2 16.03.2002 автомобіля MERSEDES BENZ 100, 1989 р.в., разом з тим сторони вимог про поділ вказаного майна не заявляли, його вартість не надали.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання її особистою власністю земельної ділянки площею 750 кв.м та розміщеного на цій ділянці незавершеного будівництвом житлового будинку у АДРЕСА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачкою не спростовано презумпцію спільної сумісної власності сторін на незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку, не надано доказів, які б підтверджували купівлю вказаного майна за її особисті кошти. При цьому суд також врахував зміст нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 04.02.2011, з яких вбачається, що на момент укладення цих договорів ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , і вказане майно набувається за її згодою у спільну сумісну власність подружжя, про що подано відповідні заяви.

Задовольняючи частково інші позовні вимоги ОСОБА_1 , а також зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції, враховуючи відчуження сторонами транспортних засобів без згоди іншого з подружжя, визначив загальну вартість майна, нажитого за час шлюбу, у розмірі 9 042 020 грн, відповідно, розмір ідеальної частки кожного з подружжя 4 521 010 грн, та виходячи із вартості частки кожного із подружжя, враховуючи положення ст.71 СК України, принцип процесуальної економії, а також врахувавши, що земельна ділянка площею 0,26 га (кадастровий номер :01:001:2672) використовується ОСОБА_2 для ведення підприємницької діяльності із перевезення, тоді як ОСОБА_1 перебуває за кордоном, поділив спільне майно подружжя та стягнув із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 126 162 гривень компенсації частки у спільному майні подружжя.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції.

Нерухоме майно, яке суд визнав обєктами спільної сумісної власності подружжя, набуто за період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, позивачкою ОСОБА_1 не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке вона вважає її особистою власністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання її особистою власністю незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки, суд не врахував, що зазначене майно придбано за її особисті кошти, які складалися з її заробітної плати, власних заощаджень та допомоги її батьків, позивачка витрачала власні кошти на завершення будівництва житлового будинку, у 2015 році брат позивачки подарував їй грошові кошти на загальну суму близько 20 000 доларів США, які були використані на доопрацювання незавершеного будівництва; у справі відсутні докази ведення сторонами спільного бізнесу до 2011 року та відсутні докази отримання відповідачем будь-яких доходів, а також інші доводи щодо незгоди із рішенням в частині відмови у визнанні майна особистою власністю ОСОБА_1 колегія суддів оцінює критично, виходячи із наступних мотивів.

Окрім врахування судом презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд також врахував наявні у матеріалах справи докази того, що станом на момент придбання земельної ділянки площею 750 кв.м. у с.Підгороднє та незавершеного будівництвом житлового будинку ОСОБА_1 надавала нотаріально посвідчену згоду на набуття зазначеного майна у спільну сумісну власність подружжя, що знайшло відображення у тексті нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 04.02.2011 року.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03 червня 2024 року у справі № 712/3590/22 зробив наступні висновки :

Вчинення згоди іншим з подружжя на розпорядження спільним майном є одностороннім правочином, розрахованим на його сприйняття іншими особами, а саме - подружжям, який є стороною договору, та третьою особою (інша сторона договору). Волевиявлення іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном, яке виражено у згоді, адресоване та сприймається як подружжям, який виступає стороною договору, так і контрагентом за таким договором.

Згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном має значення на стадії укладення договору та є необхідним юридичним фактом для укладення відповідного договору іншим з подружжя, який є стороною договору, з його контрагентом. Сторона договору (інший з подружжя) представляє у відносинах з своїм контрагентом права та інтереси того з подружжя, який надав згоду.

Сприйняття волевиявлення іншого з подружжя на розпорядження спільним майном відбувається шляхом відображення такої згоди у відповідному договорі. У такому випадку регулюючий ефект договору поширюється як на сторони договору, так і на іншого з подружжя (співвласника), який надав згоду на розпорядження спільним майном.

Згода одного з подружжя на вчинення другим з подружжя договору з розпорядження спільним майном як односторонній правочин є одним із правомірних обмежень свободи договору, оскільки визначена законодавцем необхідність одержання згоди обмежує як того з подружжя, хто укладає договір з розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і контрагента за договором, оскільки він має переконатися, що особа, з якою укладається договір, перебуваючи в шлюбі, має згоду на укладення такого договору.

Згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поширюється на як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності.

Надання згоди іншим з подружжя на набуття майна подружжям (стороною договору) свідчить про набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності, оскільки у такому випадку відбувається розпорядження коштами, які належать подружжю на праві спільної сумісної власності.

Не виключається вчинення усного договору між подружжям про набуття майна в спільну сумісну власність, зовнішнім вираженням якого є згода одного з подружжя на розпоряджаються майном (коштами) на набуття майна в спільну сумісну власність. Така згода може бути зафіксована безпосередньо у договорі про набуття майна, вчиненим іншим з подружжя.

Наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя.

У разі, якщо інший з подружжя надав згоду на розпорядження майном (коштами) для набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 надала нотаріально посвідчену згоду на набуття у спільну сумісну власність незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки у с.Підгороднє Тернопільського району і така згода зафіксована у договорах купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, тому суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність та робити висновки про набуття зазначеного майна в особисту власність одного з подружжя.

Також колегія суддів не вбачає підстав для відступу від рівності часток подружжя при поділі спільного майна подружжя, зокрема, незавершеного будівництвом житлового будинку (готовність якого станом на час розгляду справи 100%) та земельної ділянки.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що оскільки після купівлі будинок добудовувався та оздоблювався за її особисті грошові кошти, тому поділ будинку у рівних частках не може бути справедливим. При цьому ОСОБА_1 не зазначає, поділ в яких саме частках вона вважає справедливим.

Такі доводи колегія суддів оцінює критично. Наявні у матеріалах справи докази, зокрема, квитанції, накладні, товарні чеки тощо про придбання певних будматеріалів та інших предметів для завершення будівництва та облаштування побуту у житловому будинку по АДРЕСА_2 , в яких прізвище отримувача зазначено ОСОБА_1 , не свідчать про те, що вказані речі були придбані за особисті кошти ОСОБА_1 .

Джерелом особистих коштів ОСОБА_1 вказує її заробітну плату, власні заощадження та допомогу її батьків.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 61 СК України заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 з 1995 року, ОСОБА_1 не зазначила докази наявності та джерела походження її власних заощаджень станом на 2011 рік та подальші періоди, коли сторонами здійснювалося облаштування незавершеного будівництвом житлового будинку, а також не підтверджено належними доказами факт та розмір допомоги її батьків.

Крім цього, ОСОБА_1 не довела, що ступінь готовності будинку з 70% на момент придбання у 2011 році до 100% готовності станом на час розгляду справи судом, та відповідно вартість цього будинку, змінилися виключно за рахунок тих матеріалів та інших предметів, докази придбання яких надані нею.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у 2015 році брат позивачки, який перебуває в США, подарував їй грошові кошти на загальну суму близько 20 000 доларів США, що підтверджується документами АТ Кредобанк, які надані за ухвалою суду, ці кошти були матеріальною допомогою брата на доопрацювання незавершеного будівництва, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надана вірна оцінка цьому доказу.

Із наявної у матеріалах справи виписки АТ Кредобанк по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_9 , валюта рахунку 840 (долар США), з 19.01.2015 по 03.07.2015 року вбачається лише рух коштів, дати та суми видачі готівки на загальну суму 19 991, 86 доларів США.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказаний доказ не доводить отримання позивачкою коштів від брата та використання цих коштів на придбання будинку, земельної ділянки чи завершення будівництва.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення судом першої інстанції вартості транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI Combi (906) р.н. 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , у розмірі 320 370 грн. на підставі висновку експерта Мазура М.С. від 27.02.2024 року, так як цей експертний висновок містить ряд грубих порушень та неточностей, внаслідок чого не може бути використаний судом як належний та допустимий доказ, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Приймаючи до уваги вартість цього транспортного засобу, визначену висновком експерта ОСОБА_4 від 27.02.2024 №18/24 у сумі 320 370 грн, суд врахував, що при визначенні вартості зазначеного транспортного засобу експерт оглядав його та визначив вартість з врахуванням реального технічного стану, тоді як інші надані сторонами висновки, зокрема, висновок експерта ОСОБА_5 , є середньою ринковою вартістю аналогічних транспортних засобів, без огляду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийняв до уваги висновок експерта ОСОБА_4 від 27.02.2024 №18/24, який поданий відповідно до вимог ст. 106 ЦПК України та є належним і достатнім доказом дійсної ринкової вартості транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI Combi (906) р.н. 2012 року випуску.

Експерт ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, висновок підготовлений для подання в суд, про що зазначено у вступній частині висновку експерта.

Із змісту вказаного експертного висновку вбачається, що середня вартість пропозиції для продажу транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI Combi (906) р.н. 2012 року випуску складає в діапазоні від 12 600 доларів США до 16950 доларів США.

В результаті огляду транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI Combi (906) р.н. 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , експерт визначив технічний стан цього траспортного засобу, пробіг за одометром та інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки цього майна.

Зокрема, експерт Мазур М.С. встановив, що пробіг досліджуваного автомобіля згідно показів його одометра складає станом на 16.02.2024 року 895 340 км (середньорічний пробіг приблизно 75, 2 тис км в рік при нормативному пробігу 28, 25 тис. км в рік), виявив пошкоджені корозією елементи кузова та інші зазначені у висновку технічні недоліки, які зменшують вартість транспортного засобу порівняно із середньою ринковою вартістю.

А тому експерт при визначенні дійсної ринкової вартості врахував тривалість експлуатації та середньорічний перепробіг -46, 95 тис. км, а також інші обставини реального стану автомобіля, комплектацію та комплектність, експлуатаційний стан та навів детальний розрахунок суми 320 370 грн.

Оскільки експерт Федотов Ф.В. надав висновок про середню ринкову вартість транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI Combi (906) р.н. 2012 року випуску, без його огляду та врахування технічного стану конкретного автомобіля, суд обгрунтовано прийняв до уваги висновок експерта Мазура М.С. від 27.02.2024 №18/24.

Доводи апеляційної скарги про те, що у висновку експерта Мазура М.С. від 27.02.2024 №18/24 зазначено про перебування автомобіля в ДТП, позивачка не повинна втрачати кошти, якщо новий власник пошкодив автомобіль та знизив його вартість шляхом потрапляння в ДТП, колегія суддів оцінює критично та враховує, що допитаний у суді першої інстанції експерт ОСОБА_4 пояснив, що вказівка у висновку про ДПТ є технічною помилкою.

Враховуючи, що вказівка про ДТП міститься лише в передостанньому абзаці мотивувальної частини висновку в реченні ... на момент до його пошкодження в ДТП..., в жодних інших обрахунках, формулах, результатах огляду технічного стану автомобіля експерт не вказував про його пошкодження у ДТП та не враховував вказану обставину як підставу для додаткового зменшення вартості, тому враховуючи весь зміст висновку експерта та його пояснення у судовому засіданні, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у правильності висновку експерта ОСОБА_4 від 27.02.2024 №18/24.

Також не є підставою для відхилення зазначеного висновку та обставина, що транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI Combi (906) р.н. 2012 року випуску на момент його огляду перебував у власності іншої особи, оскільки як вбачається із наявних у матеріалах справи доказів, вказаний транспортний засіб був відчужений ОСОБА_2 . ОСОБА_10 02.02.2024 року, огляд експертом автомобіля проводився 16 лютого 2024 року, а тому відсутні підстави для висновку, що у період з 02 по 16 лютого 2024 року значно погіршилися технічні характеристики зазначеного транспортного засобу, які вплинули на зменшення його вартості.

Доводи апеляційної скарги про те, що транспортний засіб MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см.куб, кузов НОМЕР_6 , д.н.з НОМЕР_7 подарований за згодою відповідача їх спільній дочці ОСОБА_6 , що є розпорядженням в інтересах сімї, колегія суддів оцінює критично, так як дочка сторін ОСОБА_11 є повнолітньою та має власну сімю, тому розпорядження зазначеним автомобілем без згоди ОСОБА_2 суд першої інстанції обгрунтовано не визнав таким, що вчинене в інтересах сімї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ефективним способом захисту прав відповідача було б оспорювання договору дарування, чого відповідач не зробив, що свідчить про те, що не вважав такі дії порушенням своїх прав, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що суд першої інстанції надав вірну оцінку таким доводам ОСОБА_1 .

Зокрема, суд вірно врахував правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 08 квітня 2015 року № 6-7цс15, та обгрунтовано виходив із права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його зміни чи скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ороновської Ольги Михайлівни - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.