Справа № 404/3041/25
Номер провадження 2-о/404/68/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року місто Кропивницький

Суддя Фортечног о районного суду міста Кропивницького Людмила Дмитріївна Кулінка, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється сином ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 404/3041/25, № провадження 2-о/404/68/25 визначено суддю Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту родинних відносин, повернуто позивачу. Визнано дії заявника ОСОБА_1 , щодо подання аналогічних заяв про встановлення факту родинних відносин,- зловживанням процесуальними правами. Стягнуто з ОСОБА_1 штраф у розмірі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 грн на користь держави в особі Державної судової адміністрації Українии.

Водночас, судом з`ясовано, що відповідно до відомостей із системи документообігу суду «Д-3», в провадженні Кіровського районного суду міста Кіровограда знаходиться аналогічна позовна заява позивача (справа № 404/3111/25, суддя Варакіна Н.Б.). Інформація про зазначений факт, заявником, в порушення вимог статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, повідомлена суду не була.

За частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до норм частини третьої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України заява повертається у випадках коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

При цьому, відповідно до пункту 2 частини першої статті 44 Цивільного процесуального кодексу України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене частиною третьою статті 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні пункту 3 статті 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому, суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

Європейський суд з прав людини визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі «Філіс проти Греції» (рішення від 17 жовтня 1996 року) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що в даному випадку подання ідентичних заяв про встановлення факту родинних відносин, є очевидним зловживанням учасниками справи своїми процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Враховуючи вищевикладене, суд розцінює дії заявника як такі, що вчинені з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями.

Частиною четвертою статті 44 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 статті 148 Цивільного процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

В свою чергу, у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 148 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи установлений факт зловживання процесуальними правами заявником, що полягає у неодноразовому зверненні до суду з аналогічними заявами про встановлення факту родинних відносин, суд приходить до висновку про необхідність вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами заявником із застосуванням до ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у вигляді штрафу.

Зважаючи на повторність зловживання процесуальними правами суд стягує у дохід державного бюджету з заявника штраф у сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00 грн), що відповідає приписам частини другої статті 148 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, оскільки заявником подано до Фортечного районного суду міста Кропивницького іншу аналогічну заяву про встановлення факту родинних відносин, і щодо цієї заяви не постановлено ухвалу про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення заяви або залишення заяви без розгляду, зважаючи на приписи статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, вважаю за необхідне повернути ОСОБА_1 заяву про встановлення факту родинних відносин.

На підставі вищевикладеного, керуючись статями 44, 148, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про встановлення факту родинних відносин, повернути заявнику.

Визнати дії заявника ОСОБА_1 , щодо подання аналогічних заяв про встановлення факту родинних відносин,- зловживанням процесуальними правами.

Стягнути з ОСОБА_1 штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028,00 грн на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.

Боржник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Стягувач Державна судова адміністрація України (; місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Липська, будинок № 18/5).

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання нею законної сили.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 02.05.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка