Справа № 206/2776/24
Провадження № 2/202/896/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 206/2776/24

за позовом

ОСОБА_1

до

Військової частини НОМЕР_1

Третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору

ОСОБА_2

про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за участю

представника позивача адвоката Чернецької О.А.

представника відповідача Бурлаченка С.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

30.05.2024, через підсистему «Електронний суд», ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаним позовом, підстави за яким згодом змінила та мотивувала тим, що 26 січня 2024 року, приблизно о 08 годині 40 хвилин, біля будинку № 191-А по вул. Миколаївській в с. Дороге Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 керував автомобілем «Bogdan СО9211», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Venza», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України.

Внаслідок вказаної пригоди належний їй транспортний засіб «Toyota Venza», д/н НОМЕР_3 , зазнав технічних ушкоджень, а вона як власник матеріального збитку.

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2024 року, якою встановлена вина водія ОСОБА_2 у скоєному ДТП (третя особа у справі).

На момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 був військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , а відтак саме військова частина несе відповідальність за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Цивільно-правова відповідальність ВЧ НОМЕР_1 застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв ЕР № 218370403.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №9751/1 від 28.02.2024, складеного судовим експертом Крутінем В.І. на замовлення позивача, вартість матеріального збитку власника автомобіля «Toyota Venza», д/н НОМЕР_3 , становить 606 570,28 гривень, а ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані становить 210 761,23 грн.

18.04.2024 від ПрАТ «СК «ВУСО» вона отримала страхову виплату у розмірі 160 000,00 грн.

26.04.2024 автомобіль було відремонтовано ФОП ОСОБА_3 за послуги якого вона сплатила 184 000,00 грн.

Таким чином, з огляду на те, що вартість матеріального збитку становить 606 570,28 грн, то розмір невідшкодованих відповідачем збитків становить 419 809,05 грн (606 570,28 (вартість авто до ДТП) -210 761,23 (вартість авто після ДТП) - 160 000,00 (страхова виплата) +184 000,00 (фактичні витрати на ремонт на СТО) = 419 809,05 грн).

Крім того, внаслідок ДТП їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях пов`язаних з пошкодженням її майна, а також у переживаннях та стресі, які вона зазнала після події. Завдану моральну шкоду оцінює в 100 000,00 грн.

Враховуючи викладене просила суд стягнути з ВЧ НОМЕР_1 різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 419 809,05 гривень, моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн, а також судові витрати.

30.08.2024 справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

03.09.2024 позов залишено без руху.

06.09.2024 позивач усунув недоліки.

11.09.2024 по справі відкрите спрощене позовне провадження.

05.12.2024 за клопотанням представника позивача судом витребувана з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , яка 10.12.2024 надійшла до канцелярії суду.

05.12.2024 за клопотанням представника позивача судом витребувана копія страхової справи від ПрАТ «СК «ВУСО», яка 12.12.2024 надійшла до канцелярії суду.

22.01.2025 за заявою позивача судом замінено відповідача з ОСОБА_2 на ВЧ НОМЕР_1 .

25.02.2025 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 .

Відповідач ВЧ НОМЕР_1 відзив на позов не подав, але через підсистему «Електронний суд» 25.03.2025 представником ОСОБА_4 подані письмові пояснення по справі з яких випливає, що ВЧ НОМЕР_1 позовні вимоги не визнає з тих підстав, що після ДТП огляд автомобіля проводився незалежним оцінювачем з ТОВ «ЕК «Фаворит-Асістанс». При цьому у вказаному висновку, згідно з яким і провадилась виплата страхового відшкодування і який ніким з учасників ДТП чи іншими особами не оспорений, вартість матеріального збитку, нанесеного позивачеві в результаті ДТП визначена у розмірі 592423,65 грн., а ринкова вартість пошкодженого після ДТП автомобіля позивача визначена у розмірі 251977,58 грн.

Вважають, що відповідні розрахунки ТОВ «ЕК «Фаворит-Асістанс» є більш об`єктивними для врахування їх судом при розгляді справи та визначенні розміру завданої шкоди.

Позивач не надала суду доказів саме оплати послуг з ремонту свого автомобіля на суму 184000,00 грн., а тому вказана сума також не може прийматись судом при здійсненні розрахунку відшкодування завданої шкоди.

Щодо моральної шкоди зазначили, що військова частина НОМЕР_1 не є особою, яка спричинила моральну шкоду, а відповідно не може бути і належним відповідачем в даній частині позовних вимог.

Просили у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 будь-яких пояснень суду не надав.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Чернецька О.А. позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові.

Представник відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав викладених у письмових поясненнях.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений шляхом судовими повістками, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2024 року, приблизно о 08 годині 40 хвилин, біля будинку № 191-А по вул. Миколаївській в с. Дороге Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 керував автомобілем «Bogdan СО9211», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Venza», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України.

Внаслідок вказаної пригоди належний на праві власності ОСОБА_1 транспортний засіб «Toyota Venza», д/н НОМЕР_3 , зазнав технічних ушкоджень, а вона як власник матеріального збитку.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2024 у справі № 175/2793/24 третю особу ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, не підлягає доказування у даній справі питання щодо винуватості ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті якої автомобіль «Toyota Venza», д/н НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження.

Щодо відповідача у справі.

26.04.2023 молодшого сержанта запасу ОСОБА_2 призначено до ВЧ НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту на посаду водія 1 відділення 1 автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з наказу від 26.04.2023 №116.

19.06.2024 ОСОБА_2 звільнено з військової служби (витяг з наказу №171 від 19.06.2024).

Отже, на момент ДТП ОСОБА_2 перебував на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 та виконуючи свої військово-службові обов`язки керував автомобілем «Bogdan СО9211», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України).

Відтак, суд приходить до висновку, що ВЧ НОМЕР_1 є належним відповідачем у справі, оскільки шкода позивачу завдана внаслідок протиправних дій військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 під час виконання ним своїх військово-службових обов`язків.

Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

12.12.2023 цивільно-правова відповідальність власника «Bogdan СО9211», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» (поліс ЕР№218370403).

Ліміт відповідальності за шкоду майну 160 000,00 грн.

30.01.2024 ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до ПрАТ «СК «ВУСО» та 18.04.2024 страхова компанія здійснила страхову виплату на її особистий рахунок у розмірі 160 000,00 грн.

З розрахунку суми страхового відшкодування судом встановлено він проведений на підставі звіту ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс» №37982 від 03.04.2024 про визначення вартості матеріального збитку. Вартість матеріального збитку визначена у розмірі 592 423,65 грн, а вартість відновлювального ремонту 873 647,14 грн.

За приписами п 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, в редакції цієї статті із змінами, внесеними згідно із Законом № 1909-IX від 18.11.2021, передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Підпункт 34.2 ст. 34 Закону, в редакції цієї статті із змінами, внесеними згідно із Законом № 1909-IX від 18.11.2021, визначає, що страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Виходячи з аналізу наведених вище положень Закону України №1961-IV, зокрема ст.ст.33,34 цього Закону, вбачається, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком може бути залучено свого представника, яким може бути працівник страхової компанії, або експерт.

Отже, право залучати страховиком оцінювачів для визначення причин настання страхового випадку, та розміру збитків Законом на момент ДТП та на час проведення огляду пошкодженого ТЗ, було не передбачено.

Поряд із цим, відповідно до п. 34.4. ст. 34 Закону №1961-IV, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Суду не надано доказів, що працівники ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс» є працівниками ПрАТ «СК «ВУСО» або мають статус експерта.

Відтак судом встановлено, що страховик у встановлений строк не направив для огляду пошкодженого транспортного засобу експерта або свого працівника.

У той же час судом встановлено, що позивачем в порядку п. 34.4. ст.34 Закону №1961-IV для визначення розміру спричиненої шкоди залучений спеціаліст автотоварознавець ОСОБА_5 , який є атестованим судовим експертом з правом проведення судових експертиз відповідного напрямку.

Так, згідно висновку автотоварознавчої експертизи №9751/1 від 28.02.2024, складеного судовим експертом Крутінем В.І. на замовлення позивача, вартість матеріального збитку власника автомобіля «Toyota Venza», д/н НОМЕР_3 , становить 606 570,28 гривень, а ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані становить 210 761,23 грн.

Висновок експерта має посилання про кримінальну відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок, чого не має у Звіті виконаного ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс» на замовлення страхової компанії.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

На виконання ч. 5 ст. 106 ЦПК України у вказаному вище висновку експерта зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Враховуючи викладене, суд відхиляє як доказ розміру завданої ОСОБА_1 шкоди звіт ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс», оскільки він не відповідає вимогам п. 34.4. ст.34 Закону №1961-IV та ст.102 ЦПК України.

Крім того, судом встановлено, що 26.04.2024 на замовлення ОСОБА_1 належний їй автомобіль «Toyota Venza», д/н НОМЕР_3 , відремонтовано. З акту здачі-приймання №24 від 26.04.2024 та платіжних інструкцій судом встановлено, що вартість ремонтних робіт склала 184 000,00 грн і вони сплачені позивачем ФОП ОСОБА_3 .

Приписами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховою компанією в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Отже страхова виплата має певні обмеження та може не у повній мірі покривати потерпілому заподіяний збиток (фізичний знос, франшиза, ПДВ, ліміт відповідальності).

З наданого позивачем висновку експерта №9751/1 від 28.02.2024 випливає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Venza», д/н НОМЕР_3 , станом на момент його пошкодження склала 995 202,40 грн, а розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, станом на момент його пошкодження, що дорівнює ринковій вартості автомобіля до ДТП, становить 606 570,28 грн.

Тобто, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля перевищує його ринкову вартість до моменту ДТП.

Згідно з пунктом 30.1.статті 30 Закону № 1961-IVтранспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Відповідно до пункту 30.2 статті 30Закону №1961-IV якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Відтак, ремонт автомобіля «Toyota Venza», д/н НОМЕР_3 , згідно з даними висновку експерта №9751/1 від 28.02.2024, який суд визнає належним і допустимим доказом, вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Такі ж правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у цій справі №125/1215/20.

Однак позивач відремонтував автомобіль за 184 000,00 грн, вартість ремонтних робіт вказана у акті здачі-приймання від 26.04.2024, який надано суду.

Відтак позивач не набув права на відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП, однак, оскільки автомобіль позивача був пошкоджений під час ДТП, яка сталася з вини працівника відповідача, то позивач згідно з приписами пункту 30.2 статті 30 Закону №1961-IV має право на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі, який дорівнює різниці між вартістю автомобіля до ДТП в непошкодженому стані і ринковою вартістю автомобіля, яка визначена експертом станом після ДТП.

Отже, позивач мав можливість продати залишки транспортного засобу за ринковою ціною у 210 761,23 грн, яку визначив експерт, однак відремонтував його за 184 000,00 грн. Проте це не впливає на визначення розміру відшкодування матеріального збитку, на яке має право позивач від особи, яка відповідає за завдану у ДТП шкоду, яку слід обраховувати як різницю у вартості транспортного засобу в непошкодженому стані до ДТП (яка визначена експертом в сумі 606 570,28 грн) і в пошкодженому стані станом на момент після ДТП (яка визначена експертом в сумі 210 761,23 грн), за вирахуванням суми відшкодування, яке виплатило ПрАТ «СК «ВУСО» (160 000,00 грн). Відтак розмір відшкодування за пошкодження транспортного засобу позивача, який слід стягнути з відповідача становить 235 809,05 грн (606 570,28 грн 210 761,23 грн 160 000,00 грн = 235 809,05 грн).

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Приписами ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. (п.3 ч.2 ст.23 ЦК України)

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. 00 коп. позивач зазначила, що в результаті протиправних дій водія ОСОБА_2 їй завдано моральної шкоди.

Оцінивши доводи позивача про завдання моральної шкоди та враховуючи усі докази по справі суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 неправомірними діями військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна.

Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди суд виходить із того, що на цей час не існує якогось сталого алгоритму визначення розміру моральної шкоди, але виходячи з характеру правопорушення, тривалість страждань і переживань ОСОБА_1 , беззаперечної зміни укладу її життя (неможливість користуватись належним їй транспортним засобом), оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути 5 000 грн. 00 коп. у якості відшкодування моральної шкоди.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4 198 грн. 09 коп., що підтверджується квитанцією, а відтак, виходячи з розміру задоволених позовних вимог (46,33%), з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 944,98 грн.

Керуючись ст. ст. 10,12,13, 137, 141, 158, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 235 809,05 грн (двісті тридцять п`ять тисяч вісімсот дев`ять грн 05 коп.).

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 коп.).

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 944,98 грн (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири грн 98 коп.)

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повернути до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області матеріали справи № 175/2793/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склав 30.04.2025

Суддя АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО