Справа № 358/878/24 Провадження № 2/358/118/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Калінської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідачку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував з відповідачкою в шлюбі, зареєстрованому 23 серпня 2016 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №95. Він та відповідачка є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 2020 року ОСОБА_3 дітей не бачила, не спілкується з ними, їх життям не цікавиться, не приймає участь у їх вихованні та утриманні. Діти проживають разом з батьком за його місцем реєстрації, що за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, й до сьогодні відповідачка не з`являється за місцем їх проживання, абсолютно не цікавиться життям дітей, не приймає участі в їх вихованні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ними. Посилаючись на положення ст.ст. 164, 165 СК України позивач просить задовольнити його вимоги.

12.08.2024 у встановлений судом строк на адресу суду від відповідачки ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення позивачу та третій особі. У відзиві зазначено, що відповідачка просить залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 . На обґрунтування зазначила, що у шлюбі з ОСОБА_1 у них народилися діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . З моменту одруження між нами часто виникали сварки, чоловік неодноразово принижував її і бив, внаслідок чого, як зазначає позивачка, вона часто викликала працівників поліції. Постійні знущання призвели до того, що з 2020 року вони з чоловіком почали проживати окремо, при цьому у них була домовленість про те що діти будуть почергово проживати то з ним, то з нею, однак таку домовленість колишній чоловік порушив, силоміць забравши дітей до себе. Дійсно, діти ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , станом на сьогодні, проживають разом із позивачем. На прохання бачитися з дітьми, позивач відмовляє або вимагає щоб їх побачення з дітьми відбувалися у його присутності. Він повністю контролює дітей, які потім обережно спілкуються з нею, оскільки бояться батька. Тому до виконавчого комітету Богуславської міської ради відповідачкою було подано заяву про визначення способів участі, як матері у вихованні та спілкуванні із її дітьми. Крім того, зазначила, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31.05.2024 шлюб між нею та ОСОБА_1 було розірвано і їй змінено прізвище на « ОСОБА_8 ». Відповідачка зазначає, що натепер займається питанням заміни документів, зокрема паспорту. Бажає бути матір`ю своїх дітей із батьківськими правами на них і хоче спілкуватися, виховувати, навчати та турбуватися про них. Зауважила, що старший син ОСОБА_9 проживає з нею і він теж хоче спілкуватися з братами (а.с.28-31).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Чайка О.В., позов підтримали, посилаючись на вищевказані факти та докази.

Відповідачка ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання 28.04.2025 повторно не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Богуславської міської ради - Калінська О.А. в судовому засіданні враховуючи досліджені матеріали справи та те що відповідачка ОСОБА_3 є особою, яка свідомо злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і визнала це в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення позову та вважала за необхідне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначила, що суду надано висновок органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради затверджений рішенням №226/9 від 21.08.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, свідків, малолітньої дитини ОСОБА_4 та дослідивши відзив на позовну заяву та письмові докази, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 25.12.2009 Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Богуслав, Київська область, Україна (а.с.7).

Відповідно до копії паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 22.12.2023 органом 3238, ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Богуслав Київської області, Україна (а.с.32).

Між сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 , виданого Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.11).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 04.10.2016 Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, являються батьками - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 02.05.2019 Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , являються батьками - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 13).

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 31 травня 2024 року, що підтверджується рішенням Богуславського районного суду Київської області у справі №358/733/24, яке набрало законної сили - 02 липня 2024 року, що вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості якого є у загальному доступі.

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї виданого ОСББ «Берегиня Богуслав» від 25.04.2024 підтверджується факт, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_2 разом з дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати ОСОБА_3 з 2020 року не приживає в сім`ї та не бере ніякої участі у вихованні синів та матеріальному забезпеченні малолітніх дітей (а.с. 14).

Відповідно до Акту обстеження житлово- побутових умов проживання від 26 квітня 2024 року, складеного комісією в складі депутата міської ради Карпенка О.А. та сусідів за адресою: АДРЕСА_1 , було обстежено умови проживання та встановлено, що за даною адресою дійсно проживають: ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.15).

Відповідно до характеристики виданої директором ОЗО Богуславського ліцею №2 Валерія Вербіцького, вбачається що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається з 01.09.2023. Програмний матеріал 1 класу засвоює на достатньому рівні. Рівень розвитку уваги довільний. ОСОБА_6 може відволікатися на урках, але в той час же активно працює. Фізичний розвиток ОСОБА_6 відповідає віковим нормам. Учень неконфліктний, але бувають зміни настрою, нестабільність емоційної та вольової сфери. Заняття без поважних причин не пропускає. Наразі вихованням дитини займається тато ОСОБА_1 , який відповідально відноситься до навчання та виховання сина, відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням та завжди підтримує зв`язок із вчителем. Мати не цікавиться навчанням та вихованням сина. Жодного разу не приходила у школу. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходила (а.с.17).

Із характеристики виданої директором Богуславським закладом дошкільної освіти Центру розвитку дитини №1 «Малятко», вбачається що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідує дитячий садок з 04.09.2023 по даний час. Вихованням та навчанням ОСОБА_7 займається лише батько ОСОБА_1 . Батько приймає активну участь у виховному та навчальному процесі сина: приводить і забирає дитину вчасно, цікавиться поведінкою і успіхами сина. ОСОБА_7 завжди охайно одягнений, заклад відвідує із задоволенням, має багато друзів. За час відвідування дитиною закладу мати жодного разу не з`являлася, всі питання вирішувалися з батьком дитини (а.с. 16).

Із характеристики виданої ОСББ «Берегиня Богуслав», вбачається що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає разом з своїми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 . За три роки проживання за даною адресою проявив себе з виключно позитивного боку, жодних скарг від сусідів на нього не надходило, порушення ним громадського порядку не спостерігалося, до кримінальної відповідальності не притягувався. За свідченням сусідів, працьовитий, товариський та ввічливий. В побуті доброзичливий, чуйний, турботливий. Займається постійним доглядом за своїми дітьми, які завжди охайні, доглянуті, виховані, ввічливі. Постійно займається вихованням дітей, турбується про їх психологічний стан, забезпечує необхідні умови життя, навчання. За період проживання за даною адресою зарекомендував себе як добрий господар та турботливий батько, що підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами. В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічений, а навпаки - дружелюбний та по можливості надає їм допомогу (а.с. 18).

В ході розгляду справи судом були дослідженні також наступні докази, які було надано під час розгляду справи.

Зокрема, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 16.03.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_11 , є матір`ю ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 33).

Згідно характеристики виданої старостою Владиславського старостинського округу №3 Миронівської міської ради Т.М. Лясківської за № 15/03-25/30 від 09.08.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає без реєстрації в АДРЕСА_3 . Виховує сина - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Проживає з громадянським чоловіком - ОСОБА_13 . Офіційно ніде не працює. Компрометуючими та іншими матеріалами стосовно даної громадянки ОСОБА_14 старостинський округ №3 не володіє, у зв`язку з коротким терміном проживання на підвідомчій території (а.с. 34).

Згідно характеристики виданої директором Владиславської гімназії Миронівської міської ради Київської області В.І.Шевченко, учень 8 класу ОСОБА_12 виявив початковий та середній рівень знань. Програмний матеріал засвоює повільно. ОСОБА_9 виховує мати та вітчим. На прохання до гімназії з`являються. Мати з розумінням ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. ОСОБА_9 забезпечений всім необхідним шкільним приладдям, охайно одягнений, доглянутий (а.с. 35).

Згідно акту обстеження умов проживання №163 від 09.08.2024, складено головним спеціалістом ССДС Безсмертною Н.М., фахівцем з соціальної роботи ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_3 , проведено обстеження умов проживання, та встановлено, що за вказаною адресою проживають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 36).

До виконавчого комітету Богуславської міської ради відповідачкою ОСОБА_3 було подано заяву про визначення способів її участі, як мами у вихованні та спілкуванні з дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 37).

Згідно листа голови Богуславської міської ради Хоменка Віталія за № 03-09/2441/2024 від 16.08.2024, на вирішення спору щодо участі ОСОБА_3 у вихованні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заяву ОСОБА_3 розглянуто 13.08.2024 на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Богуславської міської ради. Комісія вважала за необхідне рекомендувати ОСОБА_3 з метою попереднього налагодження контакту з синами розпочати шляхом спілкування з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в телефонному режимі, відвідування їх за місцем проживання чи на нейтральній території в межах міста, за попереднім узгодженням з батьком дітей та з урахуванням режиму дня дітей.

З копії постанови Богуславського районного суду Київської області №358/1040/21 від 06.12.2021 вбачається, що ОСОБА_3 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, стягнуто судовий збір (а.с. 53).

Згідно копії постанови Богуславського районного суду Київської області №358/681/23 від 15.05.2023 ОСОБА_3 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, стягнуто судовий збір (а.с. 54).

Вироком Богуславського районного суду Київської області від 28.11.2022 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки (а.с.55-57).

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради в своєму висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 226/9 від 21 серпня 2024 року, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_11 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки це буде відповідати інтересам дітей (а.с. 66-68).

Окрім вказаних письмових доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, за клопотанням представника позивача допитані свідки, які надали наступні пояснення.

Так, свідок ОСОБА_10 , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні повідомила, що її син в 2016 році одружився з ОСОБА_16 і в цьому ж році в них народився син ОСОБА_6 . Також, свідок зазначила, що в цей період між сином та невісткою склалися такі стосунки, що вони перестали проживати разом і розлучилися, малолітній ОСОБА_6 став проживати з нею, як своєю бабусею та татом. Згодом син з невісткою примирилися, забрали ОСОБА_6 та знову стали разом проживати. Коли ОСОБА_6 виповнилося три з половиною роки в її сина та невістки народився ще син ОСОБА_7 . Разом однією сім`єю вони ще прожили десь рік і в них почали складатися погані стосунки і як наслідок в 2020 році вони розійшлися, мати покинула дітей і її син ОСОБА_17 разом з дітьми приїхав до них додому, де вони стали разом проживати. Так, весь час ОСОБА_17 з дітьми проживають разом, він виховує сам синів: ОСОБА_4 2016 року народження та ОСОБА_5 , 2019 року народження і забезпечує всім необхідним дітей. В 2022 році ОСОБА_18 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приходила відвідати дітей, які гралися в дворі біля будинку. Був випадок коли ОСОБА_18 вживала якісь препарати, мала отруєння, як наслідок працівники швидкої надавали допомогу. Мати дітей ОСОБА_3 натепер їх не навідує та не займається їх вихованням.

Свідок ОСОБА_19 , в судовому засіданні повідомила, що вона проживає в по АДРЕСА_4 , є знайомою ОСОБА_10 та її сина ОСОБА_17 . Повідомила, що ОСОБА_17 разом своєю мамою виховує та утримує його малолітніх дітей, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Матір вона бачила декілька разів, знає, що вона з ними не живе та не допомагає їх утримувати і виховувати.

Свідок ОСОБА_20 , в судовому засідання повідомила, що вона проживає в по АДРЕСА_5 . По справі повідомила, що добре знає сім`ю ОСОБА_21 , який проживає разом з своїми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та їх бабусею. Мати участі у житті дітей не приймає, їх вихованням, навчанням та утримання не займається, а навпаки веде аморальний спосіб життя. Дітки виховані, доглянуті. Вихованням дітей займається їх батько ОСОБА_17 та бабуся ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_22 повідомила в судовому засіданні, що проживає по АДРЕСА_6 . Працює в садочку директором, в якому виховувалися діти: ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . ОСОБА_7 натепер відвідує садочок, а ОСОБА_6 вже навчається в школі. Дітки розумні, виховані, доглянуті. Участь у вихованні дітей бере їх батько ОСОБА_23 , мама до закладу не приходила.

Свідок, ОСОБА_25 в судовому засіданні повідомила, що проживає в по АДРЕСА_5 . Працює вихователем групи продовженого дня в Богуславському ліцеї №2. Повідомила, що в Богуславському ліцеї №2 в другому класі навчається ОСОБА_4 , який відвідує групу продовженого дня. Про те, що батьки разом не проживають їй повідомив сам ОСОБА_6 , який має теплі стосунки з батьком. Батько бере активну участь у вихованні та навчанні сина. Матір участі у житті дитини не приймає.

Таким чином свідки підтвердили факт, що відповідачка не приймає участі у вихованні малолітніх дітей, та свідомо ухиляється від їх виховання.

Також під час розгляду справи, з огляду на вік дитини, судом ставилось на обговорення питання щодо заслуховування в судовому засіданні думки дитини ОСОБА_4 , та після з`ясування думки сторін визначено заслухати дитину після з`ясування психологом можливості такого допиту.

Згідно повідомлення практичного психолога ОЗО Богуславський ліцей №2 ОСОБА_26 за №01-32/47 від 18.04.2025, була проведена бесіда та діагностична робота з учнем ліцею ОСОБА_4 . Проаналізувавши результати обстеження психологом зроблено висновок про те що ОСОБА_6 готовий до можливості допиту у судовому засіданні в присутності психолога або соціального педагога.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності педагога ОСОБА_27 , в судовому засіданні повідомив, що навчається в Богуславському ліцеї №2 в другому класі. На даний час він проживає з батьком та братом ОСОБА_7 і бабусею. Мама з ними не бачиться, не спілкується, навіть не дзвонить телефоном. Останнього разу маму бачив рік назад 01 травня, коли вона приїжджала привітати з днем народження брата ОСОБА_7 . Старший брат ОСОБА_28 з ними теж не спілкується, як і мама. На запитання відповів, що коли хворіє, то з ним до лікаря йде тато або бабуся.

Спірні правовідносини регулюються нормами матеріального права визначені, зокрема, Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 9 даної Конвенції, передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Суд також наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Верховний суд у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року у справі № 215/3495/21 у п.53 - «Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини діях батьків». У п.54 зазначеної постанови Верховний суд зазначив: «Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17». Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Так, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позивач ОСОБА_1 надав суду переконливі докази, які свідчать про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_3 , що визначені пунктом другим частини першої ст. 164 СК України.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню синів, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, що об`єктивно підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та ОСОБА_25 .

Яких-небудь перешкод у спілкуванні із синами позивач відповідачці не чинив. Сама відповідачка ОСОБА_3 не чинить ані спроб, ані бажання щодо корегування своєї поведінки, не здатна проявити свою турботу та піклуватися про своїх синів.

Так, за змістом п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, коли вони свою винною поведінкою, свідомо нехтуючи своїми обов`язками та інтересами дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, судом встановлено, що відповідачка по справі ОСОБА_3 дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх синів, в їх утриманні участі не приймає, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх синів, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не надає синам доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, навіть не спілкується, що підтверджено дослідженими в ході судового засідання письмовими доказами.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх синів.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені суттєві порушення прав малолітніх синів з боку їх матері. Невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання дітей, негативно впливає на їх розвиток, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

Оцінюючи досліджені по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_3 має бути позбавлена батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вона свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню синів, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, будь-яких спроб виправити свою поведінку не робить.

Відтак, суд, послуговуючись якнайкращими інтересами дітей, які переважають над інтересами їх батьків, підсумовуючи все вищевикладене, вважає за можливе задовольнити в повному обсязі позов про позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_3 .

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу не тільки право на оскарження даного рішення суду в апеляційному порядку, а й про наявність можливості поновлення батьківських прав з дотриманням порядку та умов, визначених ст.169 СК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 170 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянку України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання якої значиться за адресою: АДРЕСА_7 , щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити відповідачці, що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов