Справа № 486/403/25
Провадження № 2/486/598/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гайдук А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання у зв`язку з продовженням навчання.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що є донькою ОСОБА_2 . На даний час позивачка навчається на першому курсі Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, факультет систем і засобів комунікації, денної форми навчання на контрактній основі. Вартість навчання за весь термін складає 127 000 грн., з них перший рік 27000 грн., другий 30000 грн., третій та четвертий по 33000 грн. У зв`язку з навчанням не може самостійно задовольнити свої фінансові потреби, на утриманні матері не перебуває, тому потребує її матеріальної допомоги на навчання та отримання вищої освіти. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу).

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19.03.2025 справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, суду пояснила, що не має довіри до матері і хвилюється, що вона припинить оплату за навчання, неодноразово зверталася до матері за фінансовою допомогою, але отримувала відмову. Враховуючи, що дистанційна освіта наразі закінчується і університет повертається до очної форми навчання, а також у зв`язку з відвідуванням спортзалу, позивачка не має змоги працювати та забезпечувати себе. Пояснила, що батько сплачує на її утримання аліменти, розмір яких в середньому складає 17 000-20 000 гривень на місяць, проте мати платить лише за навчання, що позивачка вважає несправедливим. Зазначила, що суми аліментів, які сплачуються її батьком їй для належного рівня життя не вистачає, оскільки вона орендує разом зі співмешканцем квартиру, крім того, останнім часом значно зросли ціни на товари та послуги.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що оскільки сплачує кошти за договором за навчання доньки, погоджується виплачувати аліменти у зв`язку з її навчанням у розмірі 5 відсотків усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Також пояснила, що для доньки коштів не шкодує, вкладала в її освіту, забезпечувала матеріально, організовувала відпочинок, але на даний час донька вимагає все більше коштів, а відповідачка не має фінансової можливості задовольнити всі бажання доньки, враховуючи, що допомагає фінансово старшому сину та батькам-пенсіонерам, а також має кредитні зобов`язання.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 12.08.2000 перебували у шлюбі, від якого у них народилася донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31.01.2024 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 досягла повноліття.

Згідно з довідкою з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара від 26.05.2025 /а.с.7/, копією договору про надання освітніх послуг від 20.08.2023 №БД-3Ж-24-21 /а.с.5-6/ ОСОБА_1 навчається у вказаному начальному закладі за програмою підготовки фахівця з вищою освітою з освітньо-кваліфікаційним рівне «бакалавр» за спеціальністю «061 Журналістика» денної форми навчання. Період навчання: з 01.09.2024 по 30.06.2028, фінансування навчання за кошти фізичних та юридичних осіб, замовник та платник ОСОБА_2 , одержувач ОСОБА_1 .

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.01.2025 стягнуто з батька ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 11.12.2024 і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення нею 23 років.

Як вбачається з квитанцій про оплату від 30.08.2024 та від 09.01.2025 ОСОБА_2 сплатила за навчання першого курсу позивачки по 13 500 грн. за два семестри на виконання умов договору про надання освітніх послуг від 20.08.2023 №БД-3Ж-24-21.

Згідно з довідкою про доходи, ОСОБА_2 працює у філії ВП ПАЕС на посаді бухгалтера та її дохід з жовтня 2024 по березень 2025 становить 347 116,18 грн.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.01.2021 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач пояснила, що наразі вона проживає в м. Дніпро де навчається та орендує квартиру.

Вказані обставини відповідачем не заперечувалися.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Як встановлюють ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду починаючи від дня пред`явлення позову. В той же час ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Також це є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема вартість навчання, вартість підручників тощо, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Таким чином, підсумовуючи наведене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи, що відповідачка є працездатною та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання, з урахуванням того, що дочка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи, що відповідачкою здійснюється оплата за навчання позивачки за договором, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути аліменти у розмірі 1/10 частки, що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Такий висновок буде відповідати принципу рівності можливостей батьків та необхідного забезпечення їхнього обов`язку по утриманню доньки, що покладений на них обох діючим законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, допускає негайне його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1211 грн 20 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_3 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/10 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.03.2025 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Волощук