Справа № 472/1290/24
Провадження №2/472/162/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2025 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
з участю секретаря
судового засідання - Чорної О.В.,
представника позивача - адвоката Венделя О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у с-щі Веселинове Миколаївської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Веселинівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
04 грудня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Веселинівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 .
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема: право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя вона склала заповіт, за яким заповіла все своє майно ОСОБА_1 .
У померлої був син ОСОБА_3 - батько позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші спадкоємці відсутні.
Позивач 12 вересня 2023 року прийняв спадщину, про що подав нотаріусу відповідну заяву.
Однак, йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, а наданий правовстановлюючий документ не відповідає вимогам законодаства.
В зв`язку з цим, він звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але забезпечив участь свого представника Венделя О.М., який в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, вказуючи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, а тому має повне право на визнання його права власності на спадкове майно, а саме - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання представник відповідача Веселинівської селищної ради не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До суду 23 грудня 2024 року представник відповідача Андрій Стаднічук надав заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив розглядати справу без участі представника відповідача.
В судове засідання представник третьої особи Веселинівської державної нотаріальної контори не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Заслухавши вступне слово представника позивача - адвоката Венделя О.М., дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 . (далі - спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема: право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя спадкодавець склала заповіт, за яким заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 07.02.2019 року, посвідченого старостою Токарівського старостинського округу, та зареєстровано в реєстрі за № 1-05 (а.с. 12).
Спадщину позивач ОСОБА_1 прийняв після смерті своєї бабусі як спадкоємець за заповітом, про що 12 вересня 2023 року подав до нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадшини (а.с. 50). Тобто, позивач успадкував право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Син спадкодавця та батько позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10). Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні, та судом таких не встановлено.
Вищевказані встановлені судом обставини, також підтверджуються матеріалами спадкової справи № 77/2023 (а.с. 47-80).
Позивач звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадищну - на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спащину, оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, а наданий правовстановлюючий документ не відповідає вимогам законодаства (а.с. 16).
Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно.
Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права.
Спадщину позивач ОСОБА_1 прийняв за заповітом.
Факт належності спадкового майна спадкодавцю ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
- витягом з реєстру територіальної громади Веселинівської селищної ради, відповідно до якого ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15);
- копією договору купівлі-продажу нерухомого майна № 366 від 05.05.2001 року, відповідно до якого ОСОБА_4 05.05.2001 року купила у члена товарної біржі ОСОБА_5 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (на той час - АДРЕСА_2 ) (а.с. 17);
- технічним паспортом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого ОСОБА_2 була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (на той час - АДРЕСА_2 ) (а.с. 19-20);
- реєстраційним посвідченням Миколаївського МБТІ № 169 від 28.05.1999 року, відповідно до якого ОСОБА_2 була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (на той час - АДРЕСА_2 ) (а.с. 18);
- інвентарною справою на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якої власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , була ОСОБА_2 , самочинне будівництво на території домоволодіння відсутнє.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Оскільки позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом, то спадщина належить йому з часу її відкриття.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, та що його право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 263-265, 268ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Веселинівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем с. Олександрівка Доманівського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення суду складено 15 квітня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко