Номер провадження: 22-ц/813/602/25
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01.04.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Сєвєрової Є.С. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ВІКАНТ», ОСОБА_2 , за участю третіх осіб державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимира Олександровича, Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» про визнання дій незаконними, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності шляхом витребування із чужого незаконного володіння, -

встановила:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України, ТОВ «Ханбер», ТОВ «ФІРМА «ВІКАНТ», ОСОБА_2 , за участю третіх осіб державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук В.О., ОК «Екодом-1» про визнання дій незаконними, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності шляхом витребування із чужого незаконного володіння.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано дії Міністерства юстиції України незаконними та скасовано Наказ від 06.02.2020 року № 452/5, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.08.2019 року № 48051368, № 48050240, № 48049676, № 48049415, № 48051812, які стосуються набуття права власності нерухомого майна ОСОБА_1 . Витребувано із чужого незаконного володіння ТОВ «ХАНБЕР» паркомісце № 14 за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 . Витребувано із чужого незаконного володіння ТОВ «ФІРМА «ВІКАНТ» квартиру АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Вказане судове рішення оскаржене у апеляційному порядку представником ОСОБА_1 , представником ОСОБА_2 , ТОВ «Ханбер», ТОВ «Фірма «Вікант», представником Міністерства юстиції України.

01 квітня 2025 року, у день судового засідання, від представника ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Одеського апеляційного суду Сєвєрової Є.С., мотивована тим, що вказана суддя вже приймала участь у розгляді цивільної справи № 522/1957/21, у якій постановою Одеського апеляційного суду від 29.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.11. 2021 року скасовано та позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсними договори про сплату пайових внесків: №39б від 21.03.2019 року; №8 від 22.04.2017 року; №9 від 02.04.2017 року, укладені між Обслуговуючим кооперативом «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_1 . Таким чином, на думку заявника, оскільки суддя Сєвєрова Є.С. розглядала справу, пов`язану зі справою, що розглядається, то вона не може брати участь у розгляді даної цивільної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином, підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що, з одного боку, дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого - є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частина 1 ст. 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду що, у свою чергу, призведе до порушення строків розгляду справи та порушення законних прав інших учасників судового процесу.

Відвід є завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Колегія суддів зазначає, що подана представником ОСОБА_1 заява про відвід судді Одеського апеляційного суду Сєвєрової Є.С. обґрунтована тим, що вказана суддя брала участь у розгляді у розгляді цивільної справи № 522/1957/21, у якій постановою Одеського апеляційного суду від 29.06.2023 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2021 року було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено, визнано недійсними договори про сплату пайових внесків: №39б від 21.03.2019 року; №8 від 22.04.2017 року; №9 від 02.04.2017 року, укладені між Обслуговуючим кооперативом «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_1 ..

Таким чином, доводи вказаної заяви свідчать виключно про незгоду представника ОСОБА_1 із процесуальними рішеннями судді, постановленими у межах розгляду іншої цивільної справи, що не може бути підставою для відводу.

На підставі викладеного колегія суддів доходить до висновку, що викладені представником ОСОБА_1 у заяві про відвід судді Одеського апеляційного суду Сєвєрової Є.С. доводи щодо існування обставин, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, є необгрунтованими та такими, що не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Керуючись ст. ст. 36-40, 268 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Сєвєрової Є.С. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ВІКАНТ», ОСОБА_2 , за участю третіх осіб державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимира Олександровича, Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» про визнання дій незаконними, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності шляхом витребування із чужого незаконного володіння, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе