Справа №203/5072/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

09.05.2025 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі: судді Москаленко І.О., за участі секретаря судових засідань Коршак Ю.М.

представника Позивача Тимошенка О.Ю.

Відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВ «ФК «Прайм Альянс» (місце реєстрації 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.77) до ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи на стадії ухвалення судового рішення, ухвалив рішення про таке:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 119П/2011-94 від 01.11.2011 у розмірі 44 410,34 грн. та судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням Відповідачем належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених кредитним договором №119П/2011-94 від 01.11.2011.

Відповідач 27.01.2025 надав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволені позову повністю і застосувати до вимог позовну давність.

ІІ. Процедура.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 13.01.2025 було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання 09.05.2025 представник Позивача не з`явився, згідно клопотання від 09.05.2025 просив справу розглянути за його відсутності.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом

Судом встановлено, що 01.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №119П/2011-94 у відповідності до якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 55 000,00 гривень. Строк кредитування до 01.11.2016 року. Умовами договору та графіком платежів визначено процентну ставку - 18 % річних. Пунктом 3.4 договору визначено, що погашення кредиту та процентів відбувається щомісячно, відповідно до графіку повернення кредиту. Договір та графік платежів містить підпис відповідача.

Належним чином завіреною копією меморіального ордеру №50220 від 01 листопада 2011 року підтверджується, що відповідачу перераховано кредитні кошти в розмірі 55 000 гривень.

Розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором №119П/2011-94 від 01.11.2011 за період з 02 листопада 2011 року по 22 червня 2015 року підтверджується, що останній платіж за договором здійснено відповідачем 23 квітня 2015 року на суму 920,00 гривень. Борг за договором станом на 22 червня 2015 року становить 23 139,67 гривень.

22 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, за яким останнє набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №119П/2011-94 від 01.11.2011.

Згідно витягу з реєстру боржників № 1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв від 22 червня 2015 року, загальна сума заборгованості відповідача за вищевказаним кредитним договором складає 23 139,67 гривень, з яких: 15 583,19 гривень - сума основного боргу, 6 416,69 гривень - сума простроченого основного боргу, 139,15 гривень - сума нарахованих процентів, 1000,64 гривень - сума прострочених процентів.

Разом з тим, 29 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого останнє набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №119П/2011-94 від 01.11.2011.

Витягом з реєстру боржників до договору факторингу №29/01/19-1 встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача за вищевказаним кредитним договором складає 23 139,67 гривень.

ІV. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків і закон, яким керувався Суд

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Як передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України, норми якої в силу ч.2 ст.1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі строки і на умовах, передбачених договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем правомірних вимог Позивача, що не заперечувалось Відповідачем, суд вважає вимоги останнього правомірними та обґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності за клопотанням Відповідача суд виходить з наступного.

Положеннями статті 256 ЦК України визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статей 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації - в один рік.

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п. 9.6. кредитного договору №119П/2011-94 від 01.11.2011 строк позовної давності щодо стягнення пені та штрафів встановлюється у 3 роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Також, у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № 119П/2011-94 від 01.11.2011 за період з 02 листопада 2011 року по 22 червня 2015 року підтверджується, що останній платіж за договором здійснено відповідачем 23 квітня 2015 року на суму 920,00 гривень. Борг за договором, станом на 22 червня 2015 року, становить 23 139,67 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було здійснено останній платіж проплати заборгованості за кредитним договором 23 квітня 2015 року, відповідно трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 119П/2011-94 від 01.11.2011 закінчився в квітні 2018 року, однак до суду позивач звернувся з позовом 25 грудня 2024 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням причин поважності пропуску такого строку, позивачем суду не надано.

ТОВ «ФК «Довіра і гарантія» отримало право вимоги до Відповідача 22.06.2016, тобто в межах строку позовної давності, але з позовом до суду про стягнення заборгованості не звернувся.

Позивач, укладаючи договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019, тобто поза межами строку позовної давності, повинен був перевірити строк давності звернення до суду щодо стягнення зазначеного боргу.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає необхідним відмовити у позові, у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В зв`язку з відмовою Позивачу в задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі слід залишити за останнім.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 5-8, 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст. ст. 512, 516, 517, 526, 527, 530, 610, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, -суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №119П/2011-94 від 01.11.2011 у розмірі 44 410,34 грн. відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Публічне Акціонерне товариство «ФК «Прайм Альянс», , 04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, буд.77.

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду складено 09.05.2025 року.

Суддя Південного міського суду

Одеської області І. О. Москаленко