КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 824/2/25
Провадження № 22-вк/824/20/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., за участю секретаря судового засідання Череп Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 20 листопада 2024 року у складі одноосібного арбітра - Миколи Селівона у справі № 2/2024 за позовом приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (Україна, 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Флотська, 28, ідентифікаційний код: 01125821) до товариства з обмеженою відповідальністю «САМГА» (Україна, 65091, м. Одеса, Серединський сквер, 1, ідентифікаційний код: 40075181) про стягнення демереджу, пені, інфляційних нарахувань, 3 % річних, а також витрат зі сплати арбітражного збору,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року приватне акціонерне товариство (далі - ПрАТ) «Українське Дунайське пароплавство» звернулось до Київського апеляційного суду, як до суду першої інстанції, із заявою про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України (далі - МАК при ТПП України)від 20 листопада 2024 року у справі № 2/2024, яким стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «САМГА» на його користь 121 370,96 гривень демереджу, 37 541,41 гривень пені, 10 568,87 гривень інфляційних нарахувань, 6 166,02 гривень 3 % річних та 39 007,24 гривень на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 214 654,50 гривень.

В обґрунтування заяви ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» зазначило, що вказане рішення міжнародного комерційного арбітражу було ухвалено внаслідок неналежного виконання боржником умов букінг-ноти на перевезення вантажу № КFО/220525-233 від 25 травня 2022 року, яка містить відповідне арбітражне застереження про те, що усі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із цієї угоди, підлягають вирішенню у Морській арбітражній комісії при Торгово-промисловій палаті України згідно з її Регламентом.

Рішення МАК при ТПП України від 20 листопада 2024 року у справі № 2/2024 є остаточним, набуло законної сили з дати його ухвалення та отримано боржником 22 листопада 2024 року, однак ТОВ «САМГА» не виконало це рішення та не вчинило жодних дій, які б свідчили про наявність наміру його виконувати, що змусило ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» ініціювати виконання рішення у примусовому порядку.

З урахуванням наведених обставин заявник просить визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення МАК при ТПП України від 20 листопада 2024 року у справі № 2/2024 та видати виконавчий лист про стягнення з ТОВ «САМГА» на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» 121 370,96 гривень демереджу, 37 541,41 гривень пені, 10 568,87 гривень інфляційних нарахувань, 6 166,02 гривень 3 % річних та 39 007,24 гривень на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 214 654,50 гривень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 січня 2025 року відкрито провадження за заявою ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу та запропоновано боржнику протягом одного місяця подати можливі заперечення щодо цієї заяви.

Копія зазначеної ухвали з матеріалами поданої заяви неодноразово направлялась на електронну та поштову адресу ТОВ «САМГА», однак заперечення на заяву про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу до апеляційного суду не надійшли.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 квітня 2025 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням її учасників.

Заявник явкусвого уповноваженогопредставникав судове засіданняне забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомленийзавчасно і належним чином шляхом отримання судової повістки в електронному кабінеті користувача ЄСІТС.

01 травня 2025 року представник заявника - Станкова А.В. надіслала до Київського апеляційного суду клопотання про проведення судового засідання за її участі в режимівідеоконференціїпоза межами приміщення суду,

На підставі частини другої статті 212 ЦПК України учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Однак, вказаний строк та порядок подання заявипро участь у судовому засіданні в режимі відеоконференціїпоза межами приміщення судупредсатвнивнком заявника не дотримано, тому суд залишив відповідне клопотання без задоволення.

Інший учасник арбітражного розгляду явку свогопредставника в судове засіданнятакож не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, яка зазначена заявником, та засобами поштового зв`язку на юридичну адресу місцезнаходження боржника.

Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року ТОВ «САМГА» отримало судову повістку-повідомлення 10 квітня 2025 року.

Поштове відправлення, яке було направлено на адресу ТОВ «САМГА», повернулось до суду із відміткою служби поштового зв`язку, що адресат відсутній за адресою свого місцезнаходження.

Відповідно до частини другої статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Частиною шостою статті 128 ЦПК України визначено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За змістом пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України та пункту 91-1 Правил надання послуг поштового зв?язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається врученням судової повістки цій особі.

Отже, наведені норми дають підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою свого місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 та в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 814/1469/17, від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14, від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20, від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що неявка представників заявника і боржника в призначене судове засідання у відповідності до вимог частини першої статті 477 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та заявлені ПАТ «Українське Дунайське пароплавство» вимоги, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення МАК при ТПП України від 20 листопада 2024 року у справі № 2/2024 підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 травня 2022 року ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» (перевізник) та ТОВ «САМГА» (фрахтувальник) уклали букінг-ноту на перевезення вантажу № КFО/220525-233, відповдіно до якої перевізником здійснюється перевезення 2 700 мт легкого зерна насипом врожаю 2021 року, країна походження - Україна, за маршрутом: п. Рені (Україна) - п. Русе/Сілістра (Болгарія), за що фрахтувальником сплачується фрахт у розмірі 78 євро за МТ FIOST(ПДВ згідно із законодавством України, за курсом НБУ на день виставлення рахунку).

У розділі букінг-ноти на перевезення вантажу «Арбітраж» міститься арбітражне застереження, згідно якого усі спори, що виникають та пов`язані з цим контрактом, вирішуються шляхом переговорів. Усі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із цієї букінг-ноти, підлягають вирішенню у Морській арбітражній комісії при Торгово-промисловій палаті України згідно з її Регламентом. Правом, яке регулює цей договір, є матеріальне право України та Братиславські угоди. Арбітражна комісія складається з одного арбітра, голови Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України. Мовою арбітражного розгляду є українська.

01 липня 2023 року ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» звернулось до МАК при ТПП України з позовом про стягнення демереджу, пені, інфляційних нарахувань, 3 % річних, а також витрат зі сплати арбітражного збору, посилаючись на невиконання ТОВ «САМГА» умов букінг-ноти на перевезення вантажу № КFО/220525-233 від 25 травня 2022 року в частині оплати вимушеного простою суденпозивача на загальну суму 121 370,96 гривень.

20 листопада 2024 року МАК при ТПП України у складі одноосібного арбітра - голови арбітражного суду Миколи Селівона ухвалено рішення у справі № 2/2024, яким стягнуто з ТОВ «САМГА» на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство»121 370,96 гривень демереджу, 37 541,41 гривень пені, 10 568,87 гривень інфляційних нарахувань, 6 166,02 гривень 3 % річних та 39 007,24 гривень на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 214 654,50 гривень.

Як встановлено арбітражним судом, відповідач, отримавши рахунки позивача № 31149/22 від 29 вересня 2022 року, № 31173/22 від 04 жовтня 2022 року та № 700/22 від 10 жовтня 2022 року, не сплатив демередж в загальній сумі 121 370,96 гривень ні у строки, зазначені у вказаних рахунках, ні на день арбітражного розгляду справи, чим порушив умови букінг-ноти, а також вимоги статей 8, 13 Угоди про загальні умови перевезення вантажів в міжнародних сполученнях по річки Дунай.

Правовідносини щодо надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу на території України врегулюванні статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року (далі - Нью-Йоркська конвенція), та Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

На рівні внутрішнього законодавства правило обов`язковості визнання та виконання арбітражного рішення при поданні до компетентного суду письмового клопотання (заяви) закріплено у частині першій статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Цей Закон застосовується до міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, однак положення, передбачені статтями 8, 9, 35 і 36 цього Закону, застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном (стаття 1).

Відповідно до частини першої статті 35 Закону Україну «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 цього ж Закону.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Порядок розгляду і правовий механізм вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в главі 3 розділу ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

Згідно з статтею 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Частинами першою - третьою статті 475 ЦПК України визначено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, то питання про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом, якщо на території України знаходиться майно боржника. Заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Форма, зміст заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, документи, що до неї додаються, визначені статтею 476 ЦПК України.

Визнання та виконання арбітражних рішень передбачено Нью-Йоркською конвенцією, відповідно до статті 3 якої кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях. До визнання і приведення у виконання арбітражних рішень, до яких застосовується ця Конвенція, не повинні застосовуватися істотно більш обтяжливі умови або більш високі мита або збори, ніж ті, які існують для визнання і приведення у виконання внутрішніх рішень.

У статті 478 ЦПК України і статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України»судам роз`яснено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при вирішенні питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд не може оцінювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

При цьому тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

За положеннями статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до належного суду із заявою про визнання інадання дозволу на виконання рішення МАК при ТПП України від 20 листопада 2024 року вмежах встановленого законом строку (стаття 475 ЦПК України);заявником до заяви долучено документи згідно з переліком, передбаченим статтею 476 ЦПК України;на час звернення ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» до суду із заявою рішення абітражу вступило в законну силу, було остаточним для сторін та підлягало виконанню;ТОВ «САМГА» було належним чином повідомленепро арбітражний розглядсправи № 2/2024 відповідно до Регламенту МАК при ТПП Україниійого представники не заявляли запереченньпровідсутність компетенціїу міжнародного комерційного арбітражу щодо розгляду справи; контракт між сторонами, який містить арбітражне застереження,недійснимне визнавався та не скасовувався, а рішення арбітражним судом винесено щодо спору, передбаченого цимконтрактом.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражна угода -це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між нимив зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладенау вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Згідно зі статтею II Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати в арбітраж усі або будь-які спори, що виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-яким конкретним договірним або іншим правовідношенням, об`єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду. Термін «письмова угода» включає арбітражне застереження в договорі, або арбітражну угоду, що підписана сторонами, або що міститься в обміні листами або телеграмами.

Під час вирішення питання про визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу та надання дозволу на його виконання суд має обмежену компетенцію (враховуючи те, що сторони добровільно довірили вирішення спору арбітражу), не здійснює оцінки законності та обґрунтованості рішення міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, правильності або неправильності сум, які міжнародний комерційний арбітраж визнав такими, що підлягають стягненню, а лише встановлює наявність або відсутність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених законом. Закон містить вичерпний перелік процесуальних форм судового контролю, будь-яке інше втручання судів у рішення міжнародного комерційного арбітражу є неприпустимим.

У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 824/116/21 зазначено, що «арбітражна угода володіє позитивним і негативним ефектом: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який відноситься до обсягу арбітражного угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав на використання судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним на вирішення спору за умови відсутності укладеної між сторонами подібної арбітражної угоди. Відповідно до принципу «competence-competence» арбітражний суд наділений повноваженнями вирішувати питання, чи має він компетенцію на розгляд того чи іншого спору між сторонами арбітражного застереження».

Отже, уклавши арбітражне застереження, сторони реалізували своє волевиявлення на звернення до міжнародного комерційного арбітражу і повинні виконувати обов`язки, які випливають з арбітражного застереження.

Встановлено, що рішення МАК при ТПП України від 20 листопада 2024 року у справі № 2/2024 не було оскаржене боржником та набрало законної сили. Таким чином, питання про виконуваність арбітражної угоди вже вирішене.

Клопотань про скасування або зупинення виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у справі за позовом ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» до ТОВ «САМГА» про стягнення демереджу, пені, інфляційних нарахувань, 3 % річних, а також витрат зі сплати арбітражного збору сторони до суду не подавали.

Вказане рішення ухвалено щодо спору, передбаченого арбітражною угодою, яка укладена в письмовій формі у вигляді арбітражного застереження, викладеного в букінг-ноті на перевезення вантажу № КFО/220525-233 від 25 травня 2022 року та саме арбітражне застереження в угоді сторін про передачу спору до МАК при ТПП України є дійсним.

Відповідно до норм закону спір (з огляду на його предмет) може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу. Визнання та виконання цього арбітражного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам і гарантіям, а обставини, встановлені рішенням арбітражу, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ Держави Україна. Вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту.

Таким чином, підстави для відмови у задоволенні заяви про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення відсутні, оскільки сторони арбітражної угоди були на момент вирішення спору у МАК при ТПП України та є дієздатними; арбітражна угода є чинною та дійсною; сторони були належним чином сповіщені про арбітражний розгляд; арбітражне рішення прийняте щодо спору, передбаченого арбітражною угодою; склад арбітражу був призначений за погодженням сторін у контракті відповідно до Регламенту МАК при ТПП України; арбітражне рішення є обов`язковим для сторін, його не скасовано, його виконання не зупинено; спір між сторонами є арбітрабельним за законодавством України та підлягав вирішенню МАК при ТПП України; арбітражне рішення, а також його визнання та виконання не порушує загальні засади правопорядку України, його зміст відповідає основоположним принципам та засадам національного законодавства, а отже не суперечить публічному порядку України.

Необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням такого рішення і матиме характер штучного нормативного бар`єра, який з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу.

Відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення порушуватиме частину першу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становитиме втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти (рішення у справі «Stran GreekRefineriesand StratisAndreadisv. Greece» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 301-В).

Згідно із частиною першою статті 479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на примусове виконання рішення МАК при ТПП України від 20 листопада 2024 року у справі № 2/2024 за позовом ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» до ТОВ «САМГА» про стягнення демереджу, пені, інфляційних нарахувань, 3 % річних, а також витрат зі сплати арбітражного збору, заява ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство»підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з ТОВ «САМГА» на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені заявником, а саме 1 514,00 грн судового збору за подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Керуючись статтями 23, 141, 259, 260, 268, 474 - 479 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 20 листопада 2024 року у складі одноосібного арбітра - Миколи Селівона у справі № 2/2024 за позовом приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (Україна, 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Флотська, 28, ідентифікаційний код: 01125821) до товариства з обмеженою відповідальністю «САМГА» (Україна, 65091, м. Одеса, Серединський сквер, 1, ідентифікаційний код: 40075181) про стягнення демереджу, пені, інфляційних нарахувань, 3 % річних, а також витрат зі сплати арбітражного збору.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 20 листопада 2024 року у складі одноосібного арбітра - Миколи Селівона у справі № 2/2024 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «САМГА» (Україна, 65091, м. Одеса, Серединський сквер, 1, ідентифікаційний код: 40075181) на користь приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (Україна, 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Флотська, 28, ідентифікаційний код: 01125821) 121 370,96 гривень демереджу, 37 541,41 гривень пені, 10 568,87 гривень інфляційних нарахувань, 6 166,02 гривень 3 % річних та 39 007,24 гривень на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 214 654,50 гривень (двісті чотирнадцять тисяч шістсот п`ятдесят чотири гривні 50 копійок).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «САМГА» (Україна, 65091, м. Одеса, Серединський сквер, 1, ідентифікаційний код: 40075181) на користь приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (Україна, 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Флотська, 28, ідентифікаційний код: 01125821) судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у розмірі 1 514,00 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього судупротягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 05 травня 2025 року.

Суддя С.А. Голуб