Справа № 213/1603/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.04.2025 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Максимовича І.В.,

секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,

за участю: представника позивача - адвоката Петруніної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить:

- надати їй дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з адреси: АДРЕСА_1 , без згоди батька дитини ОСОБА_2 разом із самою ОСОБА_1 ;

- надати їй дозвіл на здійснення реєстрації малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди батька дитини ОСОБА_2 разом з самою ОСОБА_1 ;

- стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В обгрунтування позову позивачка вказала, що 15.10.2011 між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстрована шлюб.

Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 01.07.2020 у справі №213/892/20 (провадження 2/213/1031/20) укладений раніше шлюб було розірвано.

На момент народженнч доньки було прийнято рішення зареєструвати дитину за місцем її тогочасного проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Зазначає, що на даний час вона разом з донькою зареєстровані за вказаною адресою.

Вона є власницею двокімнатної квартири, площею 43,5 м?, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою вона проживає разом зі своїм нинішнім чоловіком ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_3 на даний час.

Вона неодноразово зверталася до колишнього чоловіка з приводу надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої доньки та здійснення реєстрації місця проживання останньої за адресою: АДРЕСА_2 , однак відповідач таку згоду надати відмовляється.

Враховуючи неможливість самостійно здійснити перереєстрацію місця проживання неповнолітньої доньки та неможливість отримання дозволу на зміну місця реєстрації проживання від батька дитини, звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.04.2024 дану справу передано на розгляд за підсудністю до Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с. 19).

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.06.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання (а.с.28-29).

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 74-75).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з обгрунтувань зазначених у позові. Просила задовольнити.

Відповідач, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи через офіційний веб-портал судової влади України в мережі Інтернет - kl.ks.court.gov.ua шляхом розміщення оголошення про розгляд справи та шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, проте в судове засідання повторно не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с.18, 45, 50-55, 60, 73, 79, 93, 96-97, 106, 109).

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 15 жовтня 2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2020 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки та відповідача народилася донька - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 06.03.2012 Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12).

11.11.2020 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 та після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище - " ОСОБА_5 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 , виданим 11.11.2020 Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.11).

Позивачка ОСОБА_1 з 26.03.2014 та її донька ОСОБА_3 з 13.03.2012 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що пітверджується Витягами з реєстру Криворізької територіальної громади №2023/002810509 та №2023/002810325 від 06.04.2023 (а.с.4, 5).

Позивачка ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.09.2020, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. та зареєстрованим в реєстрі за №735, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №223800103 від 14.09.2020 (а.с.7-9).

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.2, 3, 6 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з ч. 1 ст.242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю СОН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У частинах 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства».

За змістом статей 11, 18 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Суд, керуючись принципом рівності прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини, повинен давати оцінку насамперед об`єктивним обставини життя, які б свідчили про те, що хто саме із батьків, і де саме може створити кращі умови для життя дитини.

Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Відповідно до положень ч.2, 3 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 (далі - Порядок), місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.

У пункті 33 вказаного Порядку зазначено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (пункт 51 Порядку).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 752/2951/20 (провадження № 61-11860св21), зазначено, що: «при вирішенні судом даного роду справ підлягає з`ясуванню питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами».

Вищевказане також викладено у висновку Верховного суду у постанові від 11.02.2025 у справі № 686/196/24 (провадження № 61-13792св24), що відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується судом про вирішенні спірних правовідносин.

Крім того, частини 4, 5 ст. 19 СК України передбачають, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

Таким чином, судом встановлено, що наразі дитина сторін у справі - ОСОБА_3 досягла 13 років.

Позивачка звернулася з позовом про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, в обґрунтування якого вказала, що у зв`язку із сімейними обставинами (розірванням шлюбу з відповідачем) та зміною її фактичного місця проживання разом з донькою, виникла необхідність у зміні місця реєстрації дитини за іншою адресою, в квартирі, яка на праві приватної власності належить їй. Проте, на неодноразові її звернення, відповідач відмовляється надати дозвіл на зняття дочки з реєстрації/декларування місця проживання.

Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зміна реєстрації місця проживання малолітньої дитини, відповідає найкращим інтересам дитини. Суду не надано доказів про власника квартири по АДРЕСА_1 на час звернення до суду з позовом (04.04.2024). Також, наданий позивачкою в якості доказу належності їй на праві власності квартири Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №223800103 виданий 14.09.2020. Тобто, відомості про те, що позивач є власником квартири на момент звернення до суду з позовом належними доказами не підтверджено. Позивачем не обґрунтовано належним чином підставу для зміни реєстрації місця проживання дитини, з огляду на те що обов`язок забезпечення житлом дитину покладається на батьків. Не підтверджено й належними доказами, що позивачка зверталася до відповідача з приводу надати дозвіл на зняття дочки з реєстрації/декларування місця проживання, а також що останній відмовився надати дозвіл та підстави такої відмови.

Крім того, позивачкою при зверненні до суду з позовом, у відповідності до вимог ч.2, 4 ст. 83 ЦПК України та ст. 19 СК України, не додано письмовий висновок Органу опіки та піклування щодо розв`язання спору; не зазначено про неможливість його подання.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями).

Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердила, що зміна реєстрації місця проживання малолітньої дитини за обставин справи відповідає найкращим інтересам дитини.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові, понесені позивачкою судові витрати у розмірі 1211,20 грн. (а.с.15) покладаються на останню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 01.05.2025.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 )

Представник позивача: адвокат Петруніна Вікторія Віталіївна (місце знаходження: 18010, м. Черкаси, бул. Шевченка,249 офіс 306, РНОКПП - НОМЕР_4 , ордер серія СА №1082542 від 08.08.2024).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 )

Суддя: І.В. Максимович