ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/2299/24 Номер провадження 22-ц/814/1052/25Головуючий у 1-й інстанції Морозов В. Ю. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря: Сальної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», треті особи приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича, вчиненого 11.01.2021 та зареєстрованого в реєстрі за №2004, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТКАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором №6711845 від 16.09.2019 в розмірі 16160,20 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обгрунтування позову вказував, що в червні 2024 року він дізнався про відкриття відносно нього виконавчого провадження №65168805 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича, вчиненого 11.01.2021 р. та зареєстрованого в реєстрі за №2004, про стягнення з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором №6711845 від 16.09.2019 р. в розмірі 16160,20 грн.

Вказував, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження він не отримував, а про вказане виконавче провадження та про вказаний виконавчий напис дізнався лише 21.06.2024 р. після арешту його банківських рахунків, згідно постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 21.06.2024 р. у ВП №65168805.

Зазначав, що жодних вимог, претензій та/або повідомлень від відповідача або від приватного нотаріуса він не отримував.

Також посилався на те, що жодних правочинів, зокрема нотаріально посвідчених, з відповідачем та/або з іншими фінансовими установами він не укладав.

Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, при цьому, позивачу не направлялась письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором та/або повідомлення про факт вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надав суду доказів на підставі яких, нотаріус вчинив виконавчий напис.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. Просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що норма порядку №1172, яка передбачала можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, втратила чинність 22.02.2017, тому вчинення приватним нотаріусом спірного виконавчого напису лише на підставі кредитного договору є незаконною.

Вказував, що матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що нотаріусом було порушено умови та порядок вчинення спірного виконавчого напису, однак місцевий суд це не урахував.

Зазначав, що матеріали справи містять докази того, що у нотаріуса були відсутні підстави для здійснення вказаної нотаріальної дії, а порушення ним умов та порядку вчинення спірного виконавчого напису є самостійною та достатньою підставою для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Звертає увагу, щожодних відомостей про документи, які підтверджують безспірність його заборгованості та встановлюють прострочення виконання ним зобов`язання, крім відомостей про кредитний договір, спірний виконавчий напис не містить, що також підтверджує порушення приватним нотаріусом умов та порядку його вчинення, тобто нотаріус при вчиненні цього напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат», Порядку №296/5 та Переліку №1172.

Жодних доказів, які б свідчили про зворотне, а ні відповідачем, а ні приватним нотаріусом надано не було.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Баршацьким І.В., за реєстровим №2004 від 11.01.2021, було вчинено виконавчий напис, яким вирішено стягнути з позивача грошові кошти в сумі 16160,20 грн за укладеним між позивачем та ТОВ «МІЛОАН» договором № 6711845 від 16.09.2019, правонаступником якого є ТОВ «Фінансова кампанія Кредит-Капітал» та плату за вчинення виконавчого надпису у розмірі 930 грн. Вказаний факт підтверджено копією виконавчого надпису (а. с. 10).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 16.04.2021 звернуто стягнення на доходи боржника. (а.с.9)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не доведено та не надано докази, які б свідчили про те, що оспорюваний правочин, а саме виконавчий напис слід визнати не підлягаючим виконанню.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вказаних норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування суд має перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідачем не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому Ігорю Вікторовичу, подано відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором, а також не спростована та обставина, кредитний договір був укладений простій письмовій формі.

Поданий до приватного нотаріуса в обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором розрахунок заборгованості здійснений безпосередньо посадовою особою відповідача ТОВ «Фінансова кампанія Кредит-капітал», а тому не може бути беззаперечним доказом на підтвердження заявленого.

Крім того, виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, чим порушено передбачений законодавством порядок вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що товариством нотаріусу були надані всі передбачені п.2 Переліку № 1172 документи та нотаріусом на момент вчинення виконавчого напису встановлено безспірну заборгованість боржника перед стягувачем та вчинено виконавчий напис з дотриманням усіх вимог чинного законодавства є помилковими.

У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року, справа №758/14854/20.

Матеріали справи не містять відомостей щодо направлення товариством позивачу та отримання позивачем саме претензії та обізнаність про її наявність позивача, що також є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" не надано жодного доказу на спростування зазначених позивачем обставин.

Суд першої інстанції залишив ці обставини поза увагою та дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права, то ухвалене судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви, сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

При подачі позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с.1)

При подачі апеляційної скарги, позивач посилався на висновки ВП ВС від 21.03.2027 у справі №761/24881/16-ц та на висновки ВС від 19.10.2022 у справі №743/1481/21, як на підставу звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до вказаних висновків, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.6 чт.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн, який було сплачено позивачем при подачі позову.

Також ураховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача на користь держави підлягає стягненню частина несплаченого судового збору позивачем 605,60 грн (1211,20 - 605,60) при подачі позову, а також судовий збір у розмірі 1816,80 грн за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року скасувати. Ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», треті особи: приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича, вчиненого 11.01.2021 та зареєстрованого в реєстрі за №2004, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТКАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором №6711845 від 16.09.2019 в розмірі 16160,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подачу позову у розмірі 605,60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь держави судовий збір за подачу позову у розмірі 605,60 грн та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1816,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль