Справа № 487/1922/25
Провадження № 2/487/1640/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

07 травня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

Головуючого: Цуркан Р.С.,

за участю секретаря судового засідання: Безкишкого В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Чуприни І.О. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла вищевказана позовна заява, подана представником позивача, в якій останній просить:

- визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 05.11.2001 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість-Південь» у «Журналі реєстрації біржевих угод з нерухомістю» за №5318 від 05.11.2001 р. та КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 20.11.2001 р. в реєстровій книзі №122 за реєстровим номером 20360.

Узагальнені доводи позовної заяви представника позивача.

05.11.2001 р., ОСОБА_1 , придбала квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про що було укладено договір купівлі-продажу, який зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість-Південь» у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 5318 від 05.11.2001 року. Вказаний біржовий договір зареєстровано КП ММБТІ 20.11.2001 р. в реєстровій книзі № 122 за реєстровим номером 20360, про що свідчить реєстраційний напис на договорі та надана відповідна довідка ММБТІ № 2-1878 від 24.03.2025 р.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, що діяла на час укладення біржового договору купівлі-продажу) угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі.

Згідно зі ст. 128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки прийняла вказане майно, вона зареєстрована та проживає у вказаній квартирі з 16.12.2005 р. (майже 20 років) по теперішній час. Сплатила за придбану квартиру грошову суму 1 700 грн., відповідно до Договору купівлі-продажу № 5318 від 05.11.2001 року, який зареєстрований КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 20.11.2001 року в реєстровій книзі № 122 за реєстровим номером 20360, про що свідчить реєстраційний напис, та надано відповідно довідку № 2-1878 від 24.03.2025 року.

Зазначає, що придбавши у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за біржовою угодою купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст. 128 ЦК УРСР правомірно набула право власності на вказану квартиру.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уклали між собою письмову угоду купівлі-продажу, яка не була нотаріально посвідчена, а місце знаходження продавців встановити не представляється можливим, представник позивача вважає за необхідне звернутись до суду з позовом про визнання дійсним Договору № 5318 від 05.11.2001 р. купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість-Південь» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 5318 від 05.11.2001 року та КП ММБТІ 20.11.2001 р. за реєстровим номером 20360.

Ухвалою суду від 04.04.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, повідомлялись про розгляд справи.

Підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.2 ст. 223 ЦПК України, відсутні.

Неявка відповідачів не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно наданого суду договору купівлі-продажу, 05.11.2001 р. на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» укладено договір купівлі-продажу зареєстрований за №5318 (зареєстрований в КП ММ БТІ в реєстровій Книзі за реєстровим №20360 від 20.11.2001 р.), відповідно до умов якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно листа КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.03.2025 р. за №2-1878 вбачається, що станом на 28.12.2012 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано на ОСОБА_1 в цілому, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №5318 від 05.11.2001 р., складеного ТБ «Нерухомість-Південь» та зареєстрованому в КП «ММБТІ» 20.11.2001 р. за р.№20360.

Такі ж відомості вказані у листі КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29.04.2025 р.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно дост. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно статті 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно статті 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У статті 227 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод було обов`язкове лише у випадках укладення договору купівлі-продажу жилого будинку.

Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК УРСР, договір нотаріально не засвідчений.

Прийнята пізніше в часі спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року) нормами. Відповідно, укладення договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки на це в законі. Правочин чи договір, які вчинялися під час чинності ЦК УРСР 1963 року, могли бути визнанні недійсними на підставі рішення суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі 336/6023/20).

Договір купівлі-продажу № 5318 від 05.11.2001 р. був укладений відповідно частини другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), недійсним судом не визнавався, а тому є дійсним.

Приймаючи до уваги те, що дійсність даного договору ставиться під сумнів та що позивач не може усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, вимоги позову є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76, 81 89, 263-265, 279,280-282ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Чуприни І.О. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 05.11.2001 року на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» (зареєстрований за №5318) між продавцями - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 , який зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 20.11.2001 року за реєстровим № 20360.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення складено 07.05.2025 р.

Суддя: Р.С. Цуркан