ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 684/398/24

Провадження № 22-ц/820/804/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 684/398/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Керницькою Ілоною Романівною, на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року (в складі судді Галиш І.Б.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В липні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити спосіб участі батька у вихованні дитини та зобов`язати матір дитини виконувати установлений графік спілкування батька з дитиною.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він та відповідачка в шлюбі не перебували, проте певний час проживали спільно однією сім`єю у Республіці Чехія, з кінця 2019 року вони разом проживали без реєстрації шлюбу спільно з батьками ОСОБА_1 у с. Нова Синявка Хмельницької області. В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася спільна дитина ОСОБА_3 .

Вказував, що після народження дитини відносини між ними погіршились, у зв`язку з чим вони перестали проживати однією сім`єю, відповідачка змінила місце проживання та на даний час з дитиною проживає у м. Хмельницькому. Через погіршення взаємовідносин між сторонами та небажанням відповідачки налагодити з ним комунікацію, він позбавлений можливості брати участь у вихованні доньки, спілкуватися з нею за допомогою відеозв`язку та телефонних дзвінків, бачитися з донькою, на даний час працює за межами України, що унеможливлює особисті зустрічі з донькою, однак він зацікавлений у тому, щоб спілкуватися з дитиною за допомогою відеозв`язку та телефонних дзвінків. Будучи батьком дитини, він прагне спілкуватися з нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. При цьому регулярно сплачує аліменти на її утримання, часто телефонує до відповідачки з проханням поспілкуватися з дитиною, проте отримує відмову на таке прохання. Відповідачка блокує вхідні дзвінки від нього, відмовляє в спілкуванні по відео, висловлюється нецензурно під час спілкування. Посилався, що не володіє інформацією про власну доньку, її стан здоров`я, розвиток, навчання, побут, оскільки це зумовлено перебуванням батька та дитини в різних країнах, а відповідачка обмежує та фактично блокує можливість дистанційного спілкування з дитиною для позивача.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року позов задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки, встановивши наступний порядок спілкування батька із донькою:

-кожна перша та третя субота місяця у період часу з 15.00 год. до 17.00 год. за київським часом шляхом спілкування батька з донькою в режимі відеозв`язку за допомогою телефонного зв`язку, соціальних мереж та/або інших застосунків через мережу Інтернет не менш ніж 30 хвилин у присутності матері ОСОБА_1 та з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дитини,

-кожна друга та четверта неділя місяця у період часу з 10.00 год. до 12.00 год. за київським часом шляхом спілкування батька з донькою в режимі відеозв`язку за допомогою телефонного зв`язку, соціальних мереж та/або інших застосунків через мережу Інтернет не менш ніж 30 хвилин у присутності матері ОСОБА_1 та з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дитини.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Керницьку І.Р. подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду необґрунтованим, посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Так представник ОСОБА_1 вказує, що спільна донька сторін, станом на сьогодні перебуває на повному утриманні апелянтки, після народження дочки позивач лише кілька разів бачив її, останній раз коли їй було 6 місяців. З того часу позивач не цікавився її здоров`ям, не приходив до апелянтки та не брав участі у вихованні дитини, відповідно жодного спілкування вони не мали.

Так зазначають, що фактами того, що апелянтка проживала сама з дочкою у період з 2020 по серпень 2023 роки та того, що батько дитини не цікавиться її життям та здоров`ям підтверджується наданими довідками в суді першої інстанції.

У зв`язку з тим, що позивач своїх обов`язків не виконував належним чином, дитина батьком вважає іншу людину, що стало підставою для звернення апелянтки до суду із позовом про позбавлення батьківських прав позивача та для можливості удочерити дитину чоловіком відповідача, який піклується про дитину як свою.

Крім того апелянт вважає, що спілкування з незнайомою людиною через онлайн-платформу може спричинити у дитини стрес або навіть страх, вона може не зрозуміти, хто цей чоловік на екрані, і чому він хоче спілкуватися з нею.

Тому апелянтка та її представник посилаються, що перші зустрічі повинні відбуватися за участі психолога та апелянтки, і лише після налагодження емоційного зв`язку батька з дитиною - без присутності матері. Такий спосіб участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею повною мірою відповідатиме інтересам як дитини, так і батьків.

Разом з тим суд першої інстанції не врахував той факт, що позивач мав змогу спілкуватися з донькою після припинення спільного проживання з апелянткою, однак він жодного разу не виявив бажання побачити дитину, спілкуватись з нею.

Також звертають увагу суду на висновок практичного психолога ОСОБА_4 з якого вбачається, що дитина, має однакову глибоку прив`язаність до матері та вітчима, якого вважає своїм батьком та встановлено відсутність емоційного зв`язку між дівчинкою та біологічним батьком ОСОБА_2 , якого вона не пам`ятає і сприймає як незнайому людину.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення на користь ОСОБА_2 , не врахував психологічний висновок, що підтверджує можливий негативний вплив контактів із біологічним батьком без належної підготовки. Висновки психолога узгоджуються із позицією органу опіки, який також не рекомендував встановлювати порядок участі ОСОБА_2 у вихованні дитини в онлайн режимі.

Позивачем було свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини є відсутньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Переписки в месенджерах не доводять активної участі в житті дитини, оскільки факт листування у 2022 році, тобто після народження дитини та за тривалий час до пред`явлення позову, не свідчить про реальну та постійну зацікавленість у її житті.

Крім того надані квитанції та скріншоти листування не є достатніми доказами належного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 . Регулярна сплата аліментів, участь у житті дитини та її вихованні мають бути підтверджені не лише окремими платежами чи повідомленнями, а й постійною присутністю у житті дитини, систематичною матеріальною підтримкою та дотриманням встановлених законодавством зобов`язань.

Тому з врахування вищезазначеного ОСОБА_1 та її представник адвокат Керницька І.Р. просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким повністю відмови в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 не погодившись з поданою апеляційною скаргою через свого представника адвоката Либовку А.В. подав відзив, вважає доводи викладені в апеляційній скарзі необгрунованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Так ОСОБА_2 та його представник не погоджуються з твердженням апелянтки про те, що спільна донька перебуває на повному її утриманні, а рідний батько не виявляє цікавості до дитини та не підтримує спілкування з кінця 2020 року по даний час, а рідний батько не виявляє цікавості до дитини та не підтримує спілкування, оскільки ОСОБА_2 регулярно сплачує аліменти на утримання дитини, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи та добровільно виявляє ініціативу матеріально допомагати дитині з моменту її народження, а тому здійснював перекази особистих коштів на банківські реквізити, надані ОСОБА_1 .

Також звертають увагу, що під час проведення судового засідання у суді першої інстанції з`ясувалось, що ОСОБА_1 не розповідала жодного разу дитині про рідного батька, а доводила до відома дитини хибну інформацію про те, що рідним батьком дитини є інший чоловік. Проте кошти на утримання дитини, а також подарунки на свята від рідного батька ОСОБА_1 отримувала та не повідомляла до цього моменту, що дочка не знає про існування рідного батька і про те, що він намагається встановити з нею контакт, навіть на відстані.

Крім того вказують, що апелянтка час від часу по відеодзвінку показувала ОСОБА_2 рідну дочку, що не викликало жодного страху чи занепокоєння у дитини. Разом з тим, посилання апелянтки на довідки від педіатра та закладу дошкільної освіти, як на підтвердження того факту, що батько не цікавиться здоров`ям дитини та не цікавиться навчанням дитини є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки дані докази лише доводять фізичну відсутність батька за місцем проживання дитини, однак не підтверджують його ухилення від участі у житті дитини.

Зауважують, що до моменту введення на території України воєнного стану ОСОБА_2 регулярно приїжджав в Україну та перебував тут в періоди своєї відпустки. У вищевказані періоди ОСОБА_2 виявляв бажання приїжджати до дитини, намагався налагодити спілкування з апелянткою, однак безрезультативно, а тому твердження про абсолютну відсутність його у житті доньки є неправдивими.

Твердження апелянтки про те що квитанції та скріншоти листування не є достатніми доказами належного виконання батьківських обов`язків з боку ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні апелянтка не заперечувала, що долучені до матеріалів справи скріншоти є саме листуванням сторін. Наголошують, що ОСОБА_2 не має можливості особисто брати участь в житті доньки з незалежних від нього обставин, про що відомо апелянтці, однак рідний батько дитини намагається на відстані зберегти контакт з дочкою, брати участь в її вихованні та утриманні, однак апелянтка чинить перешкоди у здійсненні такого права.

Таким чином ОСОБА_2 та його представника адвокат Либовка А.В. просять залишити рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважають рішення суду першої інстанції вмотивованим та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що сторони по справі є батьками дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час сторони разом не проживають, дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи між батьками існує спір щодо порядку участі батька у вихованні дочки ОСОБА_5 .

За психологічним висновком практичного психолога №302024-р від 22 серпня 2024 року дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почуває психоемоційну прив`язаність до матері та свого вітчима, якого вважає своїм батьком, між рідним батьком дівчинки не встановлено жодних психоемоційних зв`язків, для визначення способу участі батька ОСОБА_2 ту вихованні дитини необхідно спочатку їх познайомити та встановити між ними контакт. З огляду на малолітній вік дитини вірогідність позитивного результату при встановлення першого контакту у форматі відеозв`язку буде дуже низькою, а встановлення такого контакту без присутності та підтримки з боку матері дитини може виявитись психотравматичним. Для забезпечення найкращих інтересів дитини зустрічі батька із донькою можуть відбуватись один чи два рази в тиждень протягом двох-трьох годин при безпосередній присутності та участю матері дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Хмельницької міської ради, погодженого рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №1538 від 10 жовтня 2024 року орган опіку та піклування Хмельницької міської ради, враховуючи позицію матері дитини, дані психологічного висновку практичного психолога від 22 серпня 20024 року, ненадання батьком всіх документів, які є обов`язковими для врахування у такій категорії справ, непроведення із ним бесіди, керуючись інтересами дитини вважає недоцільним визначення способів участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце та час їх спілкування.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо у той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач прагне спілкуватися з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та приймати участь у її вихованні.

Також суд апеляційної інстанції констатує, що встановленим є факт конфліктної ситуації між сторонами та наявність спору між батьками щодо участі батька у вихованні дитини і вільно досягти згоди щодо способу участі батька, який проживає окремо від дитини, у її вихованні і спілкуванні із нею вони не можуть.

Вирішуючи спір між батьками щодо участі батька у вихованні дитини, суд першої інстанції враховував всі обставини справи, зокрема вік і стан здоров`я дитини, режим дня дитини, тощо, доцільно визначивши при цьому спілкування батька з дитиною в присутності матері.

Суд дотримався розумного балансу на участь обох батьків у вихованні сина, що сприятиме у повній мірі його нормальному розвитку і забезпечить рівність прав батьків у вихованні дитини.

Доводи апеляційної скарги, що спільна донька сторін, станом на сьогодні перебуває на повному утриманні апелянтки, після народження дочки позивач лише кілька разів бачив її, останній раз коли їй було 6 місяців, позивач не цікавився її здоров`ям, не приходив до апелянтки та не брав участі у вихованні дитини, відповідно жодного спілкування вони не мали, позивач своїх обов`язків не виконував належним чином, дитина батьком вважає іншу людину, що підтверджується відповідними доказами слід відхилити.

Такі доводи не можуть бути підставою для відмови в позові батьку дитини, який бажає спілкуватись з дитиною, приймати участь у її вихованні на даний час. При цьому слід врахувати і вік дитини з якого вона може свідомо спілкуватись з батьком.

Також суд не приймає до уваги твердження апелянтки, що спілкування з незнайомою людиною через онлайн-платформу може спричинити у дитини стрес або навіть страх, вона може не зрозуміти, хто цей чоловік на екрані, і чому він хоче спілкуватися з нею, так як такі доводи не підтверджуються відповідними доказами.

Доводи апелянта, що суд не врахував психологічний висновок, що підтверджує можливий негативний вплив контактів із біологічним батьком без належної підготовки і даний висновок узгоджуються із позицією органу опіки, який також не рекомендував встановлювати порядок участі ОСОБА_2 у вихованні дитини в онлайн режимі, перші зустрічі повинні відбуватися за участі психолога та апелянтки, і лише після налагодження емоційного зв`язку батька з дитиною - без присутності матері є безпідставними.

Суд першої інстанції правомірно врахував при ухваленні судового рішення висновок практичного психолога №302024-р від 22 серпня 2024 року, визначив порядок побачення батька з дитиною в присутності матері, та саме один рази в тиждень протягом двох годин при безпосередній присутності та участю матері дитини як про це зазначено у висновку.

При цьому висновок органу опіки та піклування Хмельницької міської ради, погодженого рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №1538 від 10 жовтня 2024 року про недоцільність визначення способів участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце та час їх спілкування обґрунтовується лише не наданням батьком всіх документів, які є обов`язковими для врахування у такій категорії справ, непроведення із ним бесіди і позицію матері дитини.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає даний висновок недостатньо обґрунтованим, оскільки у висновку не наведено об`єктивних обставин і даних, що унеможливлюють участь позивача у вихованні його доньки, органом опіки і піклування не встановлено вагомих причин, з яких батьку недоцільно спілкуватись з донькою, фактично даний висновок носить формальний характер.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до тих же обґрунтувань апелянта, що вказані вище і яким надана оцінка в мотивувальній частині постанови..

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Керницькою Ілоною Романівною, залишити без задоволення.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 травня 2025 року

Судді А.М. Костенко

І.В. П`єнта

О.І. Талалай