справа № 285/2193/25
провадження у справі № 2/0285/1235/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29.04.2025 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1 , поданої її предстаником адвокатом Кобриною Ніною Володимирівною,

до Звягельської міської ради Житомирської області

про припинення та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила:

припинити право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 (далі по тексту Будинок) за ОСОБА_2 у зв`язку із знищенням майна;

припинити право власності на частину Будинку за ОСОБА_3 у зв`язку із знищенням майна

та визнати за нею право власності на Будинок з господарськими спорудами загальною площею 107,4 кв.м., житловою площею 49,2 м. кв.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ч.3 ст.175, ч.4 ст.177 ЦПК України з наступних підстав.

Так, вже на стадії підготовки позову позивач має визначити чіткий перелік доказів, якими будуть обґрунтовуватись заявлені позовні вимоги, додати дані докази до позовної заяви, а в разі їх відсутності вирішувати питання про їх витребування.

Із позовної заяви не зрозуміло, чим порушуються права та законні інтереси позивача міською радою; не викладено обставин, якими обґрунтовуються вимоги в частині припинення права власності на Будинок за ОСОБА_2 , яка не залучена позивачем до справи, та померлою ОСОБА_3 . Чинне цивільне законодавство передбачає, що право власності на майно припиняється у разі його знищення. Це положення є чітким, зрозумілим і однозначним, тобто виключає можливість довільного трактування. Тобто умовою для припинення права власності на знищене нерухоме майно є встановлена обставина його знищення.

За загальним правилом за подання заяв до суду кожен, хто їх подає, має сплатити судовий збір, за винятком платників, які звільнені від сплати на підставі закону, або існують умови, які суд може використати для відтермінування, розстрочення, зменшення чи звільнення від сплати цього платежу. Законом позивач не віднесена до осіб, звільнених від сплати судового збору, судовий збір нею не сплачено.

Так, правові засади справляння судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» (далі по тексту Закон), відповідно до положень якого за подання до суду позовної заяви фізичною особою немайнового характеру сплаті підлягає судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» складає 1211,20 грн. За позовну заяву майнового характеру сплаті підлягає судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн х 5=15140 грн). При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент пред`явлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за приписами цивільно-процесуального законодавства України такий обов`язок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Ціна позову позивачем у позовній заяві не зазначена, при цьому вказано, що позов не містить вимог майнового характеру, що вочевидь є хибним твердженням, оскільки позивач просить припинити право власності на нерухоме майно за двома його власниками та визнати за нею право власності на нього.

Враховуючи кількість заявлених позовних вимог (три), їх характер (дві вимоги немайнового характеру і одна вимога майнового характеру) та обмежений максимальний розмір судового збору, встановлений законом, у даній справі суд визначає позивачу судовий збір в сумі 15140 грн.

За таких обставин, оскільки сторона, яка ініціювала дану справу та зобов`язана була дотриматись усіх вимог процесуального закону при поданні позовної заяви, цього не зробила, приходжу висновку про залишення позову без руху з наданням строку для можливості усунення виявлених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 185, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Залишити без руху дану позовну заяву та надати позивачу строк терміном десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків і роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, позов буде повернутий.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Літвин