Справа № 359/4853/25
Провадження № 2-н/359/772/2025
УХВАЛА

Іменем України

01 травня 2025 року м. Бориспіль

суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Мірадосервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ зі ОСОБА_1 ,-

встановив:

28 квітня 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області через підсистему «Електронний суд» надійшла вказана заява.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання боржника.

Згідно до інформації відділу з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, яка надійшла на адресу суду електронною поштою 30.04.2025року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши заяву про видачу судового наказу та дослідивши додані до неї матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Нормою п. 3 ч. 1ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 4 ст. 163 ЦПК України якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має електронний кабінет, заявник надалі повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

Згідно до ч. ч. 1,2 ст.169ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Таким чином, ст. 163 ЦПК України передбачено, що лише у разі, якщо боржник має електронний кабінет, заява про видачу судового наказу може бути подана в електронній формі.

Разом з тим, як убачається з відповіді № 9005219, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Згідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено порядок подання через підсистему «Електронний суд» заяви про видачу судового наказу до боржника, який не має зареєстрованої офіційної електронної адреси, у даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо подання до суду в електронній формі позовної заяви та документів, що додаються до неї.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Положеннями ч. 7 ст.43ЦПК України визначено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Отже, у разі подання до суду заяви про видачу судового наказу та документів, що додаються до неї, в електронній формі, заявник зобов`язаний додати до заяви доказ надсилання таких матеріалів боржнику, а саме квитанцію про їх направлення, сформовану у ЄСІТС, у разі наявності електронного кабінету у боржника, або лист з описом вкладення у разі відсутності у боржника електронного кабінету.

Разом з тим, дана заява про видачу судового наказу вказаним вимогам закону не відповідає, оскільки доказів надсилання боржнику копії поданої заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з доданими до неї додатками як за допомогою ЄСІТС, так і листом з описом вкладення не додано.

Встановлено, що ухвалою від 23 квітня 2025 року у справі № 359/4532/25 було відмовлено у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Мірадосервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ зі ОСОБА_1 , оскільки не було додано доказів надсилання боржнику копії поданої заяви про видачу судового наказу з доданими до неї матеріалами як за допомогою ЄСІТС, так і листом з описом вкладення.

Натомість, ТОВ «Мірадосервіс» не усунувши недоліків повторно звернулося з такою заявою до того ж боржника ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (у тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно до ч. ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Так, до заяви про видачу судового наказу долучено платіжну інструкцію № 555 від 07 квітня 2025 року про сплату судового збору за видачу судового наказу в розмірі 242,24 грн.

Водночас, підтвердження про зарахування вказаної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, проведеного відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», перевіркою не виявлено, що підтверджується відповідним скіншотом реєстраційної картки у цивільній справі № 359/4853/25, провадження № 2-н/359/772/2025.

Одночасно судом встановлено, що зазначена платіжна інструкція також долучалася заявником на підтвердження сплати судового збору у справі № 359/4853/25.

Таким чином, заявником згідно платіжної інструкції № 555 від 07 квітня 2025 року було сплачено та зараховано судовий збір у межах розгляду іншої справи № 359/4853/25.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, слід відмовити у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 165, 166, 260, 353 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Мірадосервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ зі ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Ю. Семенюта