Дата документу 07.05.2025 Справа № 336/464/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/464/25 Головуючий у 1 інстанції Звєздова Н.С.
Провадження № 22-ц/807/845/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Гончар М.С.,

Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 року представник позивача Сакун А.О., яка діє на підставі довіреності №111224-10/с від 11.12.2024 (терміном до 31.12.2005) звернулась до суду з вказаною позовною заявою.

Позов обґрунтовано тим, що 15.01.2021 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №120/21-Тз/Зп115, відповідно до якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду за будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Haval H6», з д.н.з НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

27.10.2021 в м. Запоріжжі по вул. Авраменко, буд 13, сталася ДТП за участю автомобілів «Haval H6», з д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ВАЗ 2103» з д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2021. Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «Haval H6», з д.н.з НОМЕР_1 були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток. Відповідно до Звіту про матеріальний збиток №942 від 28.12.2021, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля склала 268 235,15 грн. Проте, згідно рахунку на оплату № БЗЗ0ЗЗ від 02.12.2021, наданого ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжі» вартість відновлювального ремонту становить 196 036,98 грн., і рахунку на оплату № БЗ809 від 02.12.2021, наданого ФОП ОСОБА_4 50 050,50 грн., тобто загальна вартість відновлювального ремонту становить 246 087,48 грн. Із власником вказаного авто було погоджено страхове відшкодування у розмірі 246 087,48 грн. з вирахуванням передбаченої договором № 120/21-Тз/Зп115 франшизи у розмірі 3 175,00 грн. У зв`язку із викладеним і відповідно до умов договору страхування, розрахунку суми страхового відшкодування, СК «Арсенал Страхування» 13.01.2022 сплатило страхове відшкодування у розмірі 242 912,48 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжя».

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 2106» з д.н.з НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ СК «Кредо», а тому ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до попереднього страховика в межах ліміту полісу № АР-1333173 (130 000,00 грн. з урахуванням франшизи 2600 грн. ТДВ СК «Кредо» сплатило на рахунок позивача суму в розмірі 127 400,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 15264 від 06.12.2022.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до відповідача з претензією щодо перерахування на користь страхової компанії грошові кошти у сумі 115 512,48 грн. як регрес за страховим відшкодуванням. Претензія зі сторони ОСОБА_1 залишилася без виконання, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись з вказаним позовом до суду.

Просили стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 115 512,48 гривень, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у розмірі 115 512 (сто п`ятнадцять тисяч п`ятсот дванадцять) гривень 48 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просили рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги, що позов подано із пропуском позовної давності; окрім цього, при вирішенні питання про відшкодування судового збору на користь позивача суд першої інстанції не врахував, що відповідач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим судовий збір на користь позивача має відшкодовуватись за рахунок держави.

17 квітня 2025 року від ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Окрім цього, 17 квітня 2025 року від ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей.

Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий що є обґрунтованим та доведеним.

Колегія суддів не може погодитись з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.10.2021 в м. Запоріжжі по вул. Авраменко, буд 13, сталася ДТП за участю автомобілів «Haval H6», з д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ВАЗ 2103» з д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2021 року, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу «ВАЗ 2103» з д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 .

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Haval H6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування».

23.10.2021 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та заявою щодо виплати страхового відшкодування.

Розмір матеріального збитку згідно рахунку на оплату № БЗЗ0ЗЗ від 02.12.2021, наданого ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжі» вартість відновлювального ремонту становить 196 036,98 грн., і рахунку на оплату № БЗ809 від 02.12.2021, наданого ФОП ОСОБА_4 50 050,50 грн., тобто загальна вартість відновлювального ремонту становить 246 087,48 грн.

Із власником вказаного авто було погоджено страхове відшкодування у розмірі 246 087,48 грн. з вирахуванням передбаченої договором № 120/21-Тз/Зп115 франшизи у розмірі 3 175,00 грн. У зв`язку із викладеним і відповідно до умов договору страхування, розрахунку суми страхового відшкодування, СК «Арсенал Страхування» 13.01.2022 сплатило страхове відшкодування у розмірі 242 912,48 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Богдан-Авто Запоріжжя».

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - авто-мобіля «ВАЗ 2103», НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ СК «Кредо», зазначена страхова компанія надала страховий захист своєму страхувальнику та здійснила страхову виплату на користь ПрАТ "СК "Арсенал страхування" в розмірі 127 400 грн. 00 коп. (в рамках процедури прямого врегулювання збитків).

Різниця у виплаті суми збитку та стархового відшкодування складає 115 512 грн. 48 коп. (242 912,48-127 400,00 грн.).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

У пункті 3.4 вказаного Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Одним з проявів верховенства права, - підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, - є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються.

З огляду на приписи та правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії").

ЄСПЛ зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (§ 22, рішення ЄСПЛ у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Згідно зі сталою практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

ЄСПЛ розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

За змістом ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника.

Згідно із ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Така правова позиція узгоджується з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи наведені обставини, платіжне доручення та інші фактичні дані, що вказують на характер правовідносин сторін, підтверджують фактичні видатки позивача з виплати страхового відшкодування, наявні всі підстави для задоволення позову.

Щодо доводів апеляційної скарги про подання позову із пропуском позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

27.10.2021 в м. Запоріжжі по вул. Авраменко, буд 13, сталася ДТП за участю автомобілів «Haval H6», з д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ВАЗ 2103» з д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2021 року, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу «ВАЗ 2103» з д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 .

З позовом до суду позивач звернувся 09.01.2025 року, що дійсно складає більше 3 років, проте, колегія суддів звертає увагу скаржника на наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) Розділ ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Отже, визначений процесуальним Кодексом строк продовжено в силу Закону.

Окрім цього, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону №3450-IX від 08 листопада 2023 року) встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, строк позовної давності за вимогами, що виникли після 03 вересня 2018 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупиненим на строк дії воєнного стану в Україні.

Зважаючи на вищевикладене, помилковими є твердження апеляційної скарги щодо подання позивачем позову із пропуском позовної давності.

Проте, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що при вирішенні питання про відшкодування судового збору на користь позивача суд першої інстанції не врахував, що відповідач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим судовий збір на користь позивача має відшкодовуватись за рахунок держави.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів І та ІІ груп.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №188427 від 16.11.2023 року ОСОБА_5 встановлена І група інвалідності безстроково.

У зв`язку з зазначеним, підлягають застосуванню норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України, а витрати ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви компенсуються за рахунок держави.

Доводи апеляційної скарги зайшли своє часткове підтвердження під час розгляду колегією суддів матеріалів справи.

Враховуючи зазначене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення необхідно скасувати в частині стягнення судового збору у розмірі 3 028 гривень та ухвалити в цій частині нове рішення, яким компенсувати понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 3 028 гривень 00 копійок Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2025 року в частині стягнення судового збору у розмірі 3 028 гривень скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Компенсувати понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 3 028 гривень 00 копійок Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2025 року.

Головуючий

Судді: