Справа № 161/4360/23 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/496/25 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Карпук А. К., Федонюк С. Ю.,

секретар судового засідання Власюк О. С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_3 Онисковця М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Луцькводоканал» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 , поданою від її імені представником ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року Комунальне підприємство «Луцькводоканал» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що являється виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення у місті Луцьку та надає послуги у квартиру АДРЕСА_1 , у якій зареєстровані відповідачі, які являються споживачами послуги, але своїх обов`язків по оплаті коштів за надані послуги не виконують, у результаті чого станом на 01.01.2023 утворилася заборгованість у розмірі 107 067,66 грн.

05 лютого 2025 року позивач КП «Луцькводоканал» подало заяву про уточнення позовних вимог (а.с.178), у якій зазначає, що за надання відповідачам комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 30.04.2017 по 31.12.2022 утворилася заборгованість у розмірі 98 168,83 грн, яку просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , а також відшкодувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь КП «Луцкводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з квітня 2017 року по червень 2018 у розмірі 5 228,95 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь КП «Луцкводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2018 року по грудень 2022 року у розмірі 92 939,88 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь КП «Луцкводоканал» по 671 грн судового збору з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Луцькводоканал» 635,25 грн судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 від імені відповідача ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково. Стягнути заборгованість за період з квітня 2017 року по липень 2021 року у розмірі 42 955,86 грн з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .. Заборгованість за період з серпня 2021 року по грудень 2022 року стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_3 у розмірі 55 212,97 грн, тобто по 13 803,24 грн з кожного. Відшкодувати судові витрати.

Позивач та інші відповідачі відзив на апеляційну скаргу не подали.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 , її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав і просять її задовольнити. Уточнили прохальну частину, зазначивши про виключення вимоги щодо необхідності стягнення заборгованості по 13 803,24 грн з кожного відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав і просить її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила та просить залишити її без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_3 та в частині стягнення із неї судового збору змінити з таких підстав.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить визначення термінів, які вживаються при його застосування. Зокрема, згідно з п. п. 2, 5, 6, 7, 11, 13 ч. 1 ст. 1 визначено, що

2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

7) кількісний показник комунальних послуг - кількість одиниць виміру обсягу отриманої споживачем комунальної послуги, визначена відповідно до показань вузла обліку та/або вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;

11) плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води);

13) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Інші терміни в цьому Законі вживаються у значеннях, наведених у Цивільному кодексі України та інших законах України (ч. 2 ст. 1).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що у період з 30.04.2017 по 31.12.2022, за який заявлено позовні вимоги, відповідачі були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.20-23, 111-115).

Багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 обладнано загальнобудинковим приладом обліку з 12.04.2021 (а. с. 9).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Як встановлено судом, у відповідачів не встановлено квартирний (індивідуальний) прилад обліку води, а тому плата за послугу розраховується виходячи з розміру тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та розділу X Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.11.2018 № 315, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 28.12.2018 № 1502/32954.

Щомісяця протягом спірного періоду КП «Луцькводоканал» нараховувало відповідачам плату за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до затверджених в установленому порядку тарифів, яка відповідачами не оплачувалася.

Згідно наданого позивачем розрахунку у відповідачів перед КП «Луцькводоканал» виникла заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з квітня 2017 року по грудень 2022 року у розмірі 98 168,83 грн (а.с.179-187).

Наданий позивачем розрахунок відповідачами не спростовано.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі не оплачують надані їм позивачем комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, у зв`язку із чим заявлений розмір заборгованості підлягає до стягнення у солідарному порядку за відповідні періоди.

Разом із тим, стягуючи з відповідача ОСОБА_3 у солідарному порядку заборгованість за надані позивачем послуги за період з липня 2018 року по грудень 2022 року, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Цивільного кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Відповідач ОСОБА_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Послуга за липень нараховується та оплачується, починаючи з серпня.

Ураховуючи наведе, солідарна відповідальність за зобов`язаннями з оплати комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у відповідача ОСОБА_3 настала лише з серпня 2021 року, тобто після досягнення повноліття.

За період з серпня 2021 року по грудень 2022 року за відповідачами рахується заборгованість за надані комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 55 212,97 грн, а тому саме цей розмір необхідно стягнути із відповідача ОСОБА_3 солідарно з іншими відповідачами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на відповідача ОСОБА_3 не може бути покладено обов`язку по сплаті заборгованості за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вона в цій квартирі не проживала, а проживала у місті Києві у зв`язку із навчанням відхиляються апеляційним судом, оскільки нарахування споживачу комунальної послуги відбувається за адресою його місця реєстрації, незалежно від фактичного місця проживання, чи знаходження.

Відповідач у спірний період була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 і відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на неї покладено обов`язок по оплаті наданих послуг, нарахованих саме за адресою її реєстрації.

Крім того, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження.

Зазначена норма закону надає право на неоплату вартості такої комунальної послуги лише після звернення споживача і надання ним відповідних документів надавачу такої комунальної послуги, тобто позивачу. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з такою заявою до позивача не зверталася.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач ОСОБА_3 не є ні власником житлового приміщення, ні членом сім`ї власника, ні споживачем житлово-комунальних послуг відхиляються апеляційним судом, оскільки жодних доказів щодо власності на квартиру відповідач не подала, в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 ствердила про те, що квартира не приватизована, а обов`язок солідарного стягнення з усіх зареєстрованих споживачів комунальної послуги передбачено Законом «Про житлово-комунальні послуги».

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить також вимогу щодо солідарного стягнення з інших відповідачів іншого розміру заборгованості за певний період.

Зазначена вимога відхиляється апеляційним судом, оскільки жодних належних, допустимих і достовірних доказів про те, що інші відповідачі доручали відповідачу ОСОБА_3 чи її представнику ОСОБА_6 представляти також і їх інтереси в суді апеляційної інстанції не додано ні до апеляційної скарги, ні під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи наведене, відсутні підстави для перегляду судового рішення, ухваленого щодо інших відповідачів.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_3 зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду в цій частині.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК).

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн (а.с.1).

Із заявленої по майновій вимозі ціни позову 98 168,83 грн щодо відповідача ОСОБА_3 задоволено лише 55 212,97 грн, що становить 56,24%, а тому з неї на користь позивача необхідно стягнути 377,37 грн від 671 грн (її 1/4 частки) судового збору.

Оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, то позивачем відповідачу підлягає відшкодуванню лише 2 264,22 грн сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Ураховуючи наведене, а саме те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 377,37 грн, а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 264,22 грн, то із застосуванням вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача необхідно стягнути різницю у судових витратах, а саме 1 886,85 грн (2 264,22 377,37), звільнивши відповідача від відшкодування судових витрат позивачу.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , подану від її імені представником ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2025 року в частині солідарного стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_3 та в частині стягнення із неї судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства «Луцькводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з серпня 2021 року по грудень 2022 року у розмірі 55 212 (п`ятдесят п`ять тисяч двісті дванадцять) грн 97 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Луцькводоканал» на користь ОСОБА_3 1 886 (одну тисячу вісімсот вісімдесят шість) грн 85 коп судових витрат по сплаті судового збору.

У решті рішення суду щодо інших відповідачів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді