Провадження №: 6/336/160/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Зайцевій С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) - Бревко Н.Ю., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника -фізичної особи ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса), за змістом якого просить: тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України особи ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього за виконавчим листом № 336/325/14-ц, виданого 30.05.2018р.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 75019334 з примусового виконання виконавчого листа № 336/325/14-ц, виданого 30.05.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (рахунок НОМЕР_1 в АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005, ) у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 02.04.2008 року 5 399 253 грн. 62 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 188 602,55 доларів США, еквівалентних 3 974 010 грн.01 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 67 640,64 доларів США, еквівалентних 1 425 243 грн. 61 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентам у сумі 489 255 грн. 95 коп.

15.05.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

За час виконання рішення суду боржником жодного разу не було сплачено заборгованість.

Окрім того, на запит державного виконавця Державною прикордонню службою України повідомлено про те, що ОСОБА_1 , неодноразово перетинав державний кордон України.

На підставі вищевикладеного, державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України особи ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього за виконавчим листом № 336/325/14-ц, виданого 30.05.2018р.

Вищевказана справа була призначена до судового розгляду. Сторони у судове засідання не явилися.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Як передбачено ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи, або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Разом з тим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В свою чергу, відповідно до ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 своєї постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року за № 6, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено за-борону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правам з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв`язку із цим, у разі доведен-ня факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення вико-навчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-1 ЦПК України, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, саме приватний виконавець повинен доводити факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно на-явним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Водночас матеріали справи доказів ухилення боржника від виконання рішення суду не містять.

Так, до подання приватного виконавця додано матеріали виконавчого провадження, які не містять доказів отримання боржником процесуальних документів приватного виконавця постанов.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили факт умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Враховуючи наведене, суд вважає недоведеним приватним виконавцем факт ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки він не підтверджений матеріалами справи. Отже, на час розгляду подання у суду відсутні підстави для тимчасового обме-ження боржника у праві виїзду за межі України.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про залишення без задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче проваджен-ня", Законом України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, ст.441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) - Бревко Н.Ю., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника -фізичної особи ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. За-поріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні бу-ло оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгля-ду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або скла-дення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі про-пуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін