КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/7121/23

номер провадження 22-ц/824/6091/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - Рури Наталії Вікторівни

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року /суддя Мазур Ю.Ю./

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 21 листопада 2012 року в розмірі 73 241,20 грн, включаючи 59 914,02 грн заборгованості за кредитом, 13 327,18 грн відсотків за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 2 684,40 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 110-117/

Не погоджуючись із рішенням, представник АТ КБ «Приват Банк» - Рура Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Апелянт стверджувала, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права - статті 526, 599, 610, 634 ЦК України, п. 11 Положення НБУ № 705, ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні») та не повно з`ясував обставини. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідач уклала договір шляхом підписання Заяви про приєднання від 21.11.2012 та 21.07.2020, погодившись із Умовами і Правилами, які передбачають відповідальність клієнта за операції через «Приват24» у разі компрометації даних. Списання коштів 11.11.2021 здійснено через «Приват24» з геопозиції відповідача, що свідчить про її дії чи бездіяльність. Відповідач не звернулася до банку негайно після списання, а лише 04.01.2022, порушивши п. 6 розд. VI Положення НБУ № 705. Вказує, що суд першої інстанції не дослідив тривалість телефонної розмови з шахраєм, яка могла сприяти розголошенню даних, помилково встановив відсутність заборгованості без посилання на докази. Апелянт посилається на постанови Верховного Суду, зокрема від 07.12.2020 у справі № 182/5175/16-ц, від 18.01.2023 у справі №686/17744/21, які покладають на клієнта відповідальність за розголошення конфіденційної інформації.

ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформована належним чином, через електронну пошту, наявну у матеріалах справи, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не зверталась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з задоволенням позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 21 листопада 2012 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов і Правил, що становить договір приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

21 липня 2020 року відповідач підписала нову Заяву про приєднання, погодивши кредитний ліміт у розмірі 58 000 грн та процентну ставку 40,8% річних.

11 листопада 2021 року з карткового рахунку відповідача через «Приват24» здійснено два перекази на суму 57 870 грн (30 950,99 грн та 26 913,90 грн).

Вхід до «Приват24» відбувся о 08:11 за геопозицією відповідача (м. Київ, вул. Смолича, 6).

Переказам передував дзвінок о 08:03 з номера +38(056)-755-08-19, під час якого невідома особа представилася співробітником банку.

Відповідач звернулася до поліції 11 листопада 2021 року (талон-повідомлення ЄО № 62109) та до банку 04 січня 2022 року.

Станом на 20 березня 2023 року, за випискою Банку, заборгованість складала 73 241,20 грн.

Відповідач частково погашала заборгованість у грудні 2021 - січні 2022 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався статтями 509, 526, 610, 611, 626, 628, 1046, 1048, 1049, 1054, 1055, 1066, 207 ЦК України, статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктами 8, 9, 11 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів, затвердженого постановою НБУ № 705 від 05.11.2014. Суд першої інстанції дійшов висновків, що позивач не довів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла незаконному списанню коштів 11 листопада 2021 року на суму 57 870 грн через систему «Приват24»; відповідач звернулася до банку та правоохоронних органів із заявою про шахрайські дії; станом на 01 травня 2024 року заборгованість за кредитною карткою № 5457…1442 відсутня.

Суд послався на постанови Верховного Суду, зокрема від 14.02.2018 у справі № 127/23496/15-ц, від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22, які вказують, що банк має довести вину користувача в розголошенні конфіденційної інформації.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивач не довів вину відповідача в розголошенні конфіденційної інформації, та встановив відсутність заборгованості без посилання на докази.

Ці висновки суперечать обставинам справи та нормам права з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з п. 1.1.10.10.1 Умов і Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», клієнт несе повну відповідальність за платіжні операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати індивідуальної облікової інформації.

Пункт 1.1.2.1.10 Умов зобов`язує клієнта негайно повідомити банк про втрату фінансового номера телефону чи підозру доступу третіх осіб до нього через доступні канали зв`язку (3700, чат-онлайн, відділення банку).

Судом першої інстанції не враховано, що списання коштів 11.11.2021 стало можливим через вхід до «Приват24» з використанням фінансового номера телефону відповідача та пароля, відомого лише їй. Геопозиція входу збігається з адресою проживання відповідача, а логін, пароль і SIM-карта залишалися незмінними. Під час телефонної розмови о 08:03 Відповідач спілкувалася з невідомою особою, яка представилася співробітником банку, і вхід до «Приват24» відбувся під час цієї розмови. (а.с.77) Хоча відповідач стверджує, що не розголошувала платіжну інформацію, вона не відхилила дзвінок і продовжила спілкування, що могло сприяти компрометації даних. Зазначені обставини прямо вказані у відзиві на позов.

Також судом першої інстанції не враховано, що відсутність доказів негайного звернення до банку після списання (04.01.2022 замість того ж дня 11.11.2021) порушує п. 6 розд. VI Положення НБУ № 705 від 05.11.2014, яке вимагає негайного повідомлення банку про несанкціоновані операції. Відповідно до п. 14.6 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції 2021 року), ризик збитків до моменту повідомлення несе користувач.

Постанова Верховного Суду від 07.12.2020 у справі № 182/5175/16-ц зазначає, що клієнт несе відповідальність за розголошення конфіденційної інформації, яка уможливила несанкціоновані операції. Аналогічна позиція викладена в постанові від 18.01.2023 у справі № 686/17744/21, де тягар доказування факту своєчасного повідомлення банку покладається на клієнта.

Відповідач не надала доказів негайного звернення до банку чи компрометації даних без її участі, як того вимагає ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Талон-повідомлення до поліції (а.с. 40) не є доказом шахрайства, оскільки, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, факт шахрайства підтверджується вироком суду, який відсутній.

Суд першої інстанції не дослідив тривалість розмови з номером +38(056)-755-08-19 та не врахував, що часткове погашення заборгованості відповідачем у грудні 2021 - січні 2022 року свідчить про визнання боргу, що суперечить доктрині venire contra factum proprium «не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці» (постанова Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 127/12240/22). Висновок про відсутність заборгованості станом на 01.05.2024 не ґрунтується на доказах, тоді як виписка від 20.03.2023, яка відповідає п. 63 Положення НБУ № 75 від 04.07.2018, підтверджує борг у розмірі 73 241,20 грн (а.с. 54-61).

Отже, колегія суддів вважає, що дії чи бездіяльність відповідача, зокрема продовження розмови з невідомою особою та несвоєчасне повідомлення банку, призвели до компрометації даних, що уможливило списання коштів. Відповідно до ст. 610 ЦК України, це є порушенням зобов`язань за договором, за яке відповідач несе відповідальність. Таким чином, позовні вимоги про стягнення 73 241,20 грн (включаючи 59 914,02 грн основного боргу та 13 327,18 грн) відсотків за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати за подання позову (2 684,40 грн) та апеляційної скарги (3 220,80 грн) покладаються на відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - Рури Наталії Вікторівни на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 21 листопада 2012 року в розмірі 73 241,20 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, розподілити наступним чином:

стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 684,40 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, розподілити наступним чином:

стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 220,80 грн.

Дані сторін:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: