"25" квітня 2025 р. Справа № 759/2063/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

25.04.2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Шубочкіної Т.В., при секретарі судового засідання Воронюк А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

До звернулося Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю надійшов вказаний позов.

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що між Приватним акціонерним товариством СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-10-01 від 09.01.2024 року, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Hyundai I10, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 12.11.2024 р. у с. Петропавлівська Борщагівка, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля Hyundai 110, д.р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля Skoda Octavia, д.р.н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . У результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно з Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/19092/24 від 09.12.2024 року особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до рахунків СТО № ЛИС00000556 від 19.11.2024 р.; № EKC00003975 від 18.11.2024 р. та Актів виконаних робіт № ЛИН30000491 від 23.12.2024 року; № ЕКН30003524 від 23.12.2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai I10, д.р.н. НОМЕР_1 складає 220 994,30 грн. Згідно із ст. 102 Закону України «Про страхування», умов Договору, на підставі заяви Страхувальника на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 220 994,30 грн. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ стало відомо, що цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована у ТАС, АТ СГ (приватне) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 4561148 (надалі Поліс), за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн., франшиза 1 600,00 грн.. ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТАС, АТ СГ (приватне) з заявою на виплату страхового відшкодування. 26.12.2024 року ТАС, АТ СГ (приватне) здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 158 400,00 грн. у відповідності до умов полісу АТ 4561148 в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну та з урахуванням франшизи у розмірі 1 600,00 грн. Таким чином, оскільки сума понесених збитків (з урахуванням ліміту Поліса АТ 4561148 за шкоду, заподіяну майну, який становить 160 000,00 грн. (франшиза 1 600,00, яка не відшкодовується страховою компанією, а моє бути сплачена винуватцем ДТП.) в повному обсязі не була сплачена ТАС, АТ СГ (приватне), то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування за полісом АТ 4561148 та сумою фактично завданих збитків, а саме 62594,30 грн. (220 994,30 (фактичний розмір шкоди) -158 400,00 (сума страхового відшкодування відповідно до умов полісу АТ 4561148 за шкоду, заподіяну майну, який становить 160 000,00 грн.) = 62 594,30) підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суму завдано матеріальної шкоди у розмірі 62 594,30 грн та судові витрати у розмірі 3 028,00 грн.

Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.03.2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Згідно трекінгу сайту "Укрпошта" за номером 615 копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов надано до суду не було.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що 09.01.2024 року між Приватним акціонерним товариством СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-10-01 від 09.01.2024 року, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Hyundai I10, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

12.11.2024 р. у с. Петропавлівська Борщагівка, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля Hyundai 110, д.р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля Skoda Octavia, д.р.н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . У результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно з Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/19092/24 від 09.12.2024 року особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до рахунків СТО № ЛИС00000556 від 19.11.2024 р.; № EKC00003975 від 18.11.2024 р. та Актів виконаних робіт № ЛИН30000491 від 23.12.2024 року; № ЕКН30003524 від 23.12.2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai I10, д.р.н. НОМЕР_1 складає 220 994,30 грн.

На підстав Заяви страхувальника ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 220 994,30 грн.

Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховим актом № 2407337-1 від 26.11.2024 року та платіжними інструкціями № 69186 від 26.11.2024 р.; № 69341 від 26.11.2024р.

Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ стало відомо, що цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована у ТАС, АТ СГ (приватне) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 4561148 (надалі Поліс), за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн., франшиза 1 600,00 грн..

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до ТАС, АТ СГ (приватне) з заявою на виплату страхового відшкодування. 26.12.2024 року ТАС, АТ СГ (приватне) здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 158 400,00 грн. у відповідності до умов полісу АТ 4561148 в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну та з урахуванням франшизи у розмірі 1 600,00 грн.

Таким чином, оскільки сума понесених збитків (з урахуванням ліміту Поліса АТ 4561148 за шкоду, заподіяну майну, який становить 160 000,00 грн. (франшиза 1 600,00, яка не відшкодовується страховою компанією, а моє бути сплачена винуватцем ДТП.) в повному обсязі не була сплачена ТАС, АТ СГ (приватне), то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування за полісом АТ 4561148 та сумою фактично завданих збитків, а саме 62594,30 грн. (220 994,30 (фактичний розмір шкоди) -158 400,00 (сума страхового відшкодування відповідно до умов полісу АТ 4561148 за шкоду, заподіяну майну, який становить 160 000,00 грн.) = 62 594,30) підлягає стягненню з відповідача.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Згідно з приписами статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Учасники справи згідно з її матеріалами мають зобов`язання: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП.

Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідач на час розгляду справи відзив по справі та докази на підтвердження своїх заперечень не надав, не заявив клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив про причини неможливості подати такі докази. А відтак фактично не заперечував проти фактичних обставин справи.

Отже, ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суд вважає обґрунтованими і доведеними.

Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 028,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 979, 993, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі у розмірі 62 594 (шістдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", адреса: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Шубочкіна