Справа № 766/688/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді Булах Є.М.

Секретар судового засідання Арутюнова К.А.

Справа №766/688/25; провадження №2/766/7517/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) поданої представником за ордером ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 )

до

відповідача: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 )

предмет та підстави позову: про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

учасники справи: не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду по суті, ухвалив рішення про наступне та,-

встановив:

І. Виклад позиції позивача.

15 січня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 16.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №58; після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачу « ОСОБА_4 »; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 8000,00 грн., по 4 000,00 грн. на кожного з дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з моменту звернення до суду із позовом і до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 червня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначає, що підставою розірвання шлюбу стали відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного. Продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечитиме особистим інтересам позивача та відповідача.

Крім того, за твердженням позивача діти проживають разом із позивачем і після розірвання шлюбу, залишаються проживати із позивачем. Оскільки для забезпечення належного рівня життя дітей потрібна фінансова участь обох батьків, а відповідач, який за станом здоров`я має можливість працювати, інших осіб на утриманні не має, є таким, що отримує дохід та зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на рівні 8 000,00 грн., по 4 000,00 грн. на кожного із дітей, то слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у заявленому розмірі, що буде достатнім та забезпечить утримання дітей на належному рівні.

ІІ. Виклад позиції відповідача.

11.02.2025 року на електронну адресу суду та 21.02.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області від відповідача надійшли заяви про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Не заперечував проти їх задоволення.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2025 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу/представнику надано строк на усунення недоліків.

14.03.2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків позову, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано Головуючому 18.03.2025 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 01.05.2025 року.

11.02.2025 року на електронну адресу суду та 21.02.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області від відповідача надійшли заяви про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Не заперечував проти їх задоволення.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У прохальній частині позовної заяви просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

16 червня 2013 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровано шлюб, про що 16.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №58 та 11.10.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) повторно видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 .

Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».

Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей:

- доньку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 31.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №217 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 .

- сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 30.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №298 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 .

Позивач зазначає, а відповідач визнає, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружжя шлюбних стосунків не підтримують. Сім`я фактично припинила своє існування. Подальше спільне життя і збереження даного шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Шлюб існує формально.

Будь-яких майнових претензій у сторін один до одного на час вирішення справи не заявлено. Спору про визначення місця проживання малолітніх дітей сторонами на час розгляду справи не заявлено, батьки за сумісною згодою вирішили, що діти після розірвання шлюбу залишаються проживати разом із матір`ю.

Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено.

Згідно довідок переселенців №7716-, 7716-, 7716-, виданих УСЗН Чернівецької РДА (відділ №3 Сторожинецький) ОСОБА_1 проживає разом з дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, відповідач має обов`язок щодо утримання дітей і це питання у добровільному порядку між сторонами не вирішено.

V. Оцінка Суду.

Щодо заявленої вимоги про розірвання шлюбу суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнає позовні вимоги, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачем заявлено про бажання після розірвання шлюбу залишити без змін прізвище присвоєне при реєстрації шлюбу, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище - « ОСОБА_4 ».

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати, з огляду на що позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд керується наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Положенням ст.191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши фактичні обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог в частині виду та розміру заявленого позивачем до стягнення аліментів, наявність у подружжя малолітніх дітей та їх проживання та перебування на утриманні матері, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати своїх дітей.

Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, суд вважає, що позовні вимоги в частині способу та розмірі заявленому позивачем підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000, 00 грн. щомісячно, на кожну дитину окремо, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 15 січня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття. Докази, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять.

За викладених обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Про відшкодування судових витрат за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу позивачем не заявлено.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову в частині позовних вимог про стягнення аліментів до суду, ураховуючи задоволення позову в цій частині вимог, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтею 51 Конституції України, ст. ст. 21, 24, 104, 105, 110 - 115 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 280-281, 351 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 16.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №58.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000, 00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 15 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000, 00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 15 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації як ВПО: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 01.05.2025 року.

Суддя Є.М. Булах