Справа № 626/4437/24
Провадження № 2-о/626/31/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.05.2025 року м. Берестин

Берестинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берестині в порядку окремого провадження, цивільну справу №626/4437/24 за заявою ОСОБА_1 із заінтересованими особами: Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України про встановлення факту, що має юридичне значення, перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, перебування її на утриманні, військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 при захисті Батьківщини, недоторканності та територіальної цілісності України, у населеному пункті с. Роботине, Пологівського району, Запорізької області, з 1998р. на дату загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що з ОСОБА_2 вони зареєстрували шлюб 15.10.1994 року, але 03.11.1998 року розірвали шлюб, однак продовжили проживати спільно однією сім`єю як чоловік та жінка без повторної реєстрації шлюбу, оскільки вони помирились. Тобто, весь цей час, починаючи з 1998 року по день смерті ОСОБА_2 , вони проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, об`єднували кошти та разом їх витрачали, тобто мали спільний бюджет, виховували дітей, фактично виконували права та обов`язки подружжя, але шлюб повторно не зареєстрували. Від шлюбу та спільного проживання у них народились сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За цей весь час ні вона, ні ОСОБА_2 не перебували у шлюбі з іншими особами, проживали та були зареєстровані на момент смерті ОСОБА_2 за однією адресою. Як вбачається, з договору купівлі-продажу будинку від 01.06.1996 року та договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2022 року вона проживала та проживає після його смерті в нерухомому майні, яке належало на праві власності ОСОБА_2 . Вона з 1998 року отримувала доходи, але вони були значно менші ніж доходи ОСОБА_2 , у зв`язку із чим вона майже весь час перебувала на його утриманні так як постійно навчалась. Як вбачається з грошових переказів ОСОБА_2 з 12.11.2022 року по 20.08.2023 року перераховував їй отримані доходи на забезпечення потреб та життєдіяльності сім`ї, ведення спільного господарства, адже її доходи були значно меншими ніж його, тому ОСОБА_2 був для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. При виконанні бойового завдання в с. Роботине, Пологівського району, Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув її цивільний чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується сповіщенням про смерть №184 від 07.09.2023 року та свідоцтвом про смерть від 27.09.2023 року. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області №626/956/24 від 11.04.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 спільно проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із загиблим ОСОБА_2 з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Довідкою Красноградської міської ради від 27.09.2023 року підтверджується факт спільного проживання її разом з ОСОБА_2 та ведення з ним спільного господарства за адресою: АДРЕСА_1 . Сповіщення про загибель ОСОБА_2 прийшло саме їй, як дружині загиблого. Відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, вона має право для подання документів для одноразової грошової допомоги і надання пільг в установленому законодавством порядку. А тому, вона скористалась своїм правом та подала на розгляд до Військової частини НОМЕР_1 всі необхідні документи для призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю члена її сім`ї. Як вбачається з інформації наданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 12.12.2024 року щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_2 , передбаченої відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" - рішенням Красноградського районного суду Харківської області по справі №626/956/24 від 11.04.2024 року, встановлено факт проживання однією сім`єю, як чоловіка і жінки без реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але в документах відсутнє рішення суду, що підтверджує перебування ОСОБА_1 на утриманні молодшого сержанта ОСОБА_2 згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнення з військової служби, та деяких інших осіб". Враховуючи, що документи щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги батькам, одному із подружжя, який не одружився вдруге, дітям які не досягли повноліття, утриманцям загиблого молодшого сержанта ОСОБА_2 подані не в повному обсязі, потурбують уточнення, у зв`язку із чим надіслані на доопрацювання. Законом не визначено іншого порядку встановлення факту перебування на утриманні загиблого при захисті Батьківщини, недоторканності та територіальної цілісності України, для оформлення одноразової грошової допомоги члену сім`ї (жінка з якою проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебувала на його утриманні) на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», тобто, відсутній державний або інший орган, який уповноважений посвідчувати даний факт.

Рух справи в суді.

Ухвалою судді від 30.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено заяву до судового розгляду.

Позиція учасників судового процесу в судовому засіданні 23.04.2025 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала на її задоволенні наполягала з підстав викладених у позовній заяві, а також пояснила, що починаючи з 1998 року вона фактично весь час перебувала на утриманні ОСОБА_2 , оскільки його дохід був завжди набагато більший чим її, крім того вона майже протягом усього часу спільного проживання навчалась, за її навчання завжди платив її цивільний чоловік, тобто вона одержувала від ОСОБА_2 допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Пояснення свідків в судовому засіданні 23.04.2025 року.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з родиною ОСОБА_6 з 2012 року, їй відомо, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за батьком ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жили разом, бачила їх завжди разом, вони жили як подружжя, вели спільний побут. Їй відомо, що ОСОБА_1 фактично перебувала на утриманні цивільного чоловіка, оскільки вона багато часу навчалась та отримувала доходи менші за нього.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є мамою ОСОБА_1 , її дочка проживала як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , проживали за однією адресою, вели спільний побут, дочка перебувала на утриманні ОСОБА_2 , оскільки навчалась та отримувала доходи менші за нього, він також оплачував її навчання.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засідання вказав, що він був другом загиблого ОСОБА_2 , який поживав з ОСОБА_1 , мешкали вони разом, вели спільний побут, ОСОБА_9 все робив по дому, на ньому трималась родина, йому відомо, що ОСОБА_10 дуже багато навчалась, а ОСОБА_11 оплачував її навчання.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є сином загиблого ОСОБА_2 , гроші в родині завжди заробляв батько, мати навчалась, а батько оплачував її навчання, мати знаходилась на утримання батька.

Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання.

Від ОСОБА_1 23.04.2025 року до суду надійшла письмова заява в якій просить завершити розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області на виконання ухвали про витребування доказів направило завірену довідку ОК-5 на ОСОБА_2 , яка надійшла до суду разом з клопотанням 10.01.2025 року.

Від заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 через систему «Електронний суд» 11.03.2025 року надійшли пояснення по справі в яких просять заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, перебування на утриманні - залишити без розгляду. Також просять розгляд справи проводити без участі та без виклику представника військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання про залишення заяви без розгляду військова частина вказує, оскільки встановлення даного факту направлене на отримання в майбутньому права на виплату одноразової грошової допомоги, то в такому разі право ОСОБА_1 протиставляється праву інших осіб, та наявний конфлікт інтересів заявника та інших осіб, що свідчить про спір про право. Крім того, мета встановлення факту свідчить про те, що рішення суду у даній справі буде використано, як преюдиційне, для подальшого вирішення спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, як вже вчиняла ОСОБА_1 з рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 11.04.2024 року по справі №626/956/24. Крім того вказують, що військовою частиною заперечується встановлення даного факту, що також свідчить про існування спору про право, а отже заява не підлягає задоволенню. Також вказують на недостатність доказів доданих до заяви для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в судове засідання не з`явився, заінтересована особа про час, дату та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників судового процесу в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, при цьому у справі достатньо наявних матеріалів для її розгляду та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Позиція суду.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 15.10.1994 року (копія свідоцтва про шлюб від 15.10.1994 року), але 03.11.1998 року розірвали шлюб (копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 03.11.1998 року), однак продовжили проживати спільно однією сім`єю як чоловік та жінка без повторної реєстрації шлюб.

Від шлюбу та спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народились сини:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження від 07.05.1996 року);

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження від 16.02.1999 року).

За цей весь час з 1998 року по 2023 рік, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не перебували у шлюбі з іншими особами, проживали та були зареєстровані на момент смерті ОСОБА_2 за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання від 06.11.2020 року - ОСОБА_1 та Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрацію місця проживання від 14.03.2018 року - ОСОБА_2 .

При виконанні бойового завдання в с. Роботине, Пологівського району, Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув ОСОБА_2 , що підтверджується копією сповіщення про смерть №184 від 07.09.2023 року та копією свідоцтва про смерть від 27.09.2023 року.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області №626/956/24 від 11.04.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 спільно проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із загиблим ОСОБА_2 з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Довідкою Красноградської міської ради від 27.09.2023 року підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 та ведення з ним спільного господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Сповіщення про загибель ОСОБА_2 прийшло ОСОБА_1 .

Відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 ОСОБА_1 скористалась своїм правом та подала на розгляд до Військової частини НОМЕР_1 всі необхідні документи для призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю члена її сім`ї.

Як вбачається з інформації наданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 12.12.2024 року щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_2 , передбаченої відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" - рішенням Красноградського районного суду Харківської області по справі №626/956/24 від 11.04.2024 року, встановлено факт проживання однією сім`єю, як чоловіка і жінки без реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але в документах відсутнє рішення суду, що підтверджує перебування ОСОБА_1 на утриманні молодшого сержанта ОСОБА_2 згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнення з військової служби, та деяких інших осіб". Враховуючи, що документи щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги батькам, одному із подружжя, який не одружився вдруге, дітям які не досягли повноліття, утриманцям загиблого молодшого сержанта ОСОБА_2 подані не в повному обсязі, потребують уточнення та надіслані на доопрацювання.

Факт ОСОБА_1 просить встановити з метою оформлення одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та для отримання соціального захисту членів сім`ї загиблих захисників України.

Іншим чином ніж ухвалення судового рішення ОСОБА_1 не може підтвердити факт перебування на утриманні ОСОБА_2 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» сім`ям загиблих осіб, зазначених у цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ( в редакції станом день загибелі ОСОБА_2 ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1- 8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами, постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням суду про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 підтверджується, що ОСОБА_1 є членом сім`ї загиблого військовослужбовця, так як з ним проживала однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, мали спільні права та обов`язки подружжя, вели з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 31 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка визначає в яких випадках члени сім`ї будуть вважаються утриманцями, передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі N 686/8440/16-ц.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012р., до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі N 1-8/99 (N 5-рп/99) роз`яснив, що членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

В постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі N 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року в справі N 210/343/19 (провадження N 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі N 592/13089/21 (провадження N 61-5213св22) вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області №626/956/24 від 11.04.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 спільно проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із загиблим ОСОБА_2 з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається, з договору купівлі-продажу будинку від 01.06.1996 року та договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2022 року ОСОБА_2 проживала та проживає після смерті ОСОБА_2 в нерухомому майні, яке належало на праві власності ОСОБА_2 .

З довідок Форми ОК-5 ОСОБА_1 , ОК-5 ОСОБА_2 , та з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору вбачається, що за період з 01.01.1998 року по 30.09.2023 року, ОСОБА_1 отримувала доходи, але вони були значно меншими ніж доходи ОСОБА_2 .

Крім того із вказаних вище довідок також вбачається, що ОСОБА_2 також отримував під час військової служби протягом воєнного стану додаткове грошове забезпечення у розмірі 100 000 грн. 00 коп. відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», оскільки дохід отриманий від військової частини становив за деякі місяці більше 100000,00 грн.

Крім доходу з військової частини ОСОБА_2 отримував дохід з Філії управління будівельно-монтажних робіт «Укргазспецбудмонтаж».

Дохід ОСОБА_2 тільки за 9 місяців 2023 року склав 795 517,56 грн, а ОСОБА_1 за аналогічний період є значно менший.

Як вбачається з грошових переказів ОСОБА_2 з 11.11.2022 року по 20.08.2023 року перераховував ОСОБА_1 отримані доходи, зокрема 11.11.2022 року ОСОБА_2 здійснив грошовий переказ ОСОБА_1 в сумі 100 000,00 грн, 12.11.2022 року -100 000,00 грн, 10.08.2023 року - 10 000,00 грн, що підтверджується довідками АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів від 13.03.2025 року.

З договорів про навчання ОСОБА_1 від 28.08.2007 року та від 11.08.2011 року вбачається, що вона навчалась на платній основі.

Відповідно до Свідоцтва №125 ОСОБА_1 навчалась у Навчальному Комбінаті Українського Центру Підготовки Фахівців з 19.09.2000 року по 03.03.2001 року.

У 2007 році ОСОБА_1 закінчила Приватний вищий навчальний заклад «Харківський інститут екології і соціального захисту» і отримала базову вищу освіту за напрямом підготовки «Соціологія» (диплом бакалавра НОМЕР_2 від 17.02.2007 року).

Крім того ОСОБА_1 у 2011 році закінчила Полтавський національний педагогічний університет імені В.Г. Короленка і отримала базову вищу освіту за напрямом підготовки «Біологія» (диплом бакалавра НОМЕР_3 від 30.06.2011 року).

У 2012 році ОСОБА_1 закінчила Полтавський національний педагогічний університет імені В.Г. Короленка і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Біологія. Психологія.» (диплом спеціаліста ТА №43797885 від 31.05.2012 року).

Також у 2012 році ОСОБА_1 закінчила Полтавський національний педагогічний університет імені В.Г. Короленка і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Біологія» (диплом магістра НОМЕР_4 від 31.05.2012 року).

В судовому засіданні свідки також підтвердили, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_12 та його допомога, яка надавалась ОСОБА_1 , була основним і постійним джерелом засобів до існування, крім того продовж життя вона тривалий час навчалась, у зв`язку із чим потребувала матеріальної допомоги, яку надав їй ОСОБА_2 .

За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що заробітна плата та доходи ОСОБА_2 значно перевищували доходи ОСОБА_1 та були основним джерелом засобів до існування для його сім`ї зокрема для цивільної дружини ОСОБА_1 , які він отримував протягом життя та під час проходження військової служби протягом особливого періоду воєнного стану в Україні до моменту загибелі військовослужбовця.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У Постанові від 30.05.2024 року у справі № 990/49/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що як обов`язок із доказування потрібно розуміти закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що заявниця протягом тривалого часу до моменту смерті свого цивільного чоловіка ОСОБА_2 , дійсно перебувала на його утриманні, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами та показами свідків.

Щодо клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення заяви без розгляду та даючи оцінку доводам військової частини, суд приходить до наступних висновків.

18 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду у справі 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі N 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі N 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Отже, судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми прав до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосовуючи даний висновок Верховного суду, суд вважає, що між ОСОБА_1 та військовою частиною не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Крім того військовою частиною не зазначено жодної підстави та взагалі не викладено суть, щодо своїх заперечень проти задоволення даної заяви, та не зазначили в чому саме полягає їх спір про право між ними та ОСОБА_1 .

Також судом було досліджено інформацію Військової частини НОМЕР_1 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , згідно якої, заявниці не відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, а документи її повернуті для доопрацювання, та згідно цієї інформації вбачається необхідність додати відповідні докази, зокрема рішення перебування на утриманні загиблого військовослужбовця.

Отже судом не встановлено та не вбачається взагалі наявність будь якого спору про цивільне право.

Незгода військової частини з доводами заявниці та звернення до суду з даною заявою не свідчить про наявність між ними спору про право цивільне, оскільки ОСОБА_1 має намір реалізувати передбачене законом право на отримання одноразової грошової допомоги.

Доказів того, що на таку допомогу та кошти претендують інші особи, матеріали справи не містять.

Отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення даної заяви без розгляду та вважає клопотання про залишення позову без розгляду не обґрунтоване.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Висновки за результатами розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявниця посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні заяви.

Враховуючи вищевикладені обставини та досліджені судом докази, суд вважає встановленим факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на утриманні, військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 при захисті Батьківщини, недоторканності та територіальної цілісності України, у населеному пункті с. Роботине, Пологівського району, Запорізької області, з 1998 року на дату загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,247,263-265,315,319 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на утриманні, військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 при захисті Батьківщини, недоторканності та територіальної цілісності України, у населеному пункті с. Роботине, Пологівського району, Запорізької області, з 1998 року на дату загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківській апеляційний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя