Справа № 457/1917/24 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В. Т.
Провадження № 22-ц/811/320/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В. розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 грудня 2024 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У жовтні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 45909 грн. 60 коп., з яких: 12000 грн. сума кредиту, 19581 грн. 60 коп. сума процентів за користування кредитом, 14328 грн. нараховані проценти за 60 календарних днів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №6937139 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщено їх на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 12000 грн., строк кредиту складає 360 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (30.07.2024 року) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачці кредит в сумі 12000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку № НОМЕР_1 .

Підпунктом 3 пункту 4.1 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьої особою без окремої згоди відповідача.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого, клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 12000 грн., сума процентів за користування кредитом 19581 грн. 60 коп., всього 31581 грн. 60 коп.

25.08.2023 року відповідач не здійснила оплату процентів згідно з графіком платежів і не повернула тіло кредиту, тому позивачем додатково нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 25.07.2024) в межах строку договору в розмірі 14328 грн. (12000 грн. * 1,99% = 238,8 грн. * 60 календ. дн. = 14328 грн.).

Отже, в загальному, заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 45909 грн. 60 коп.

Заочним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 27 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за електронним договором №6937139 від 05.08.2023 року в загальному розмірі 31581 грн. 60 коп., з яких: сума кредиту 12000 грн., сума процентів за користування кредитом 19581 грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 1647 грн. 23 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6800 грн.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено найменування на нове ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Доводи апеляційної скарги обгрунтовано тим, що 05.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №6937139 про надання споживчого кредиту, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 12000 грн., строком на 360 днів.

Згідно з п.3.1 договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту за стандартною процентною ставкою 1,99 % (п.1.5.1). Оскільки відповідач оплат за кредитним договором не здійснювала, знижена процентна ставка (1,493%) не застосовується.

Відповідно до картки обліку договору, відповідач має заборгованість по тілу кредиту 12000 грн., за процентами 19581 грн. 60 коп., що в загальному складає 31581 грн. 60 коп.

27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Ураїна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до відповідача.

Враховуючи, що станом на дату укладення договору факторингу між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» строк дії договору №6937139 про надання споживчого кредиту від 05.08.2023 року не сплив, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», скориставшись своїм правом, на підставі умов договору факторингу, у період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року здійснило нарахування процентів за користувавння грошовими коштами за 60 календарних днів у сумі 14328 грн.

Таким чином, на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача за договором становить 45909 грн. 60 коп., з яких: 12000 грн. тіло кредиту, 19581 грн. 60 коп. нараховані проценти первісним кредитором, 14328 грн. нараховані проценти позивачем за 60 календарних днів.

Зважаючи на правильно встановлені судом обставини справи, позивач вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відмову у стягненні нарахованих процентів за 60 календарних днів в сумі 14328 грн.

Зауважує, що в даному випадку, спірні проценти за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Наголошує, що проценти за користування грошовими коштами в загальній сумі 33909 грн. 60 коп. складаються з нарахованих процентів первісним кредитором у сумі 19581 грн. 60 коп. та процентів, нарахованих позивачем, у сумі 14328 грн. і такі фактично нараховані лише за 142 днів дії договору, замість 360 днів, зазначених в п.1,4 договору.

Зазначає, що оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в повному розмірі, а не пропорційно до задоволених позовних вимог. Також вказує на необхідність стягнення понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 29.04.2025 року, є дата складення повного судового рішення 09.05.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.08.2023 року ОСОБА_1 отримала у кредитодавця інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, оформленого, як паспорт споживчого кредиту, та підписала його за допомогою електронного підпису (С9694) (а.с.57-60).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту зафіксовано наступну інформацію: сума кредиту 12000 грн., строк кредитування 360 днів; стандартна процентна ставка 1,99% в день, знижена процентна ставка 1,493% в день; орієнтовна загальна вартість кредиту 97968 грн.

Водночас, 05.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , з використанням електронного підпису, укладено договір №6937139 про надання споживчого кредиту (а.с.31-43), згідно відомостей якого, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства.

На умовах, установлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.2 договору).

Сума кредиту (загальний розмір) за договором становить 12000 грн.; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів; тип процентної ставки фіксована (п.п.1.3, 1.4, 1.5 договору).

Згідно з п.1.5.1, 1.5.2 договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується: в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору. Знижена процентна ставка 1,493% в день.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 45138,26% річних, за зниженою ставкою 31583,81% річних; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 97968 грн.; за зниженою ставкою 96774 грн. (п.п.1.7, 1.8 договору).

Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (п.2.1 договору).

Відповідно до відповіді ТОВ «Пейтек Україна» №20240612-2а від 12.06.2024 року на запит ТОВ «Авентус Україна», на платіжну картку № НОМЕР_1 було зараховано 12000 грн. (а.с.117).

Таким чином, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №6937139 від 05.08.2023 року виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

В порушення умов цього договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим, станом на 26.05.2024 року, у неї наявна заборгованість на загальну суму 31581 грн. 60 коп, яка складається: із суми кредиту 12000 грн. та суми процентів за користування кредитом 19581 грн., що стверджується карткою обліку договору (розрахунком заборгованості), складеною ТОВ «Авентус Україна» (а.с.18-33).

27.05.2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до якого, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» отримало в тому числі й право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №6937139 від 05.08.2023 року (а.с.64-73).

При цьому в договорі надано визначення термінів, що використовуються. Зокрема: боржники позичальники клієнта, яким клієнт надав кредити, або право вимоги до яких набуте клієнтом у відповідності до іншого договору факторингу, та які мають зобов`язання перед клієнтом згідно кредитних договорів щодо внесення основної суми боргу (кредиту), плати за кредитом (плати за процентною ставкою), пені за порушення грошових зобов`язань; заборгованість грошові зобов`язання боржників перед клієнтом, що містяться у реєстрі боржників, які належать до сплати клієнту боржниками у зв`язку з наданими кредитами. До заборгованості включається сума основного зобов`язання (повернення кредиту), плата за кредитом (плата за процентною ставкою), відповідальність за порушення грошових зобов`язань та інші платежі згідно кредитних договорів.

Пунктами 1.1 та 1.2 договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 передбачено, що:

«1.1. За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

1.2. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору».

У витягу з реєстру боржників від 27.05.2024 року до договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року зазначено під номером 6768, що ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) є боржником за кредитним договором №6937139, сума заборгованості за основною сумою боргу 12000 грн., сума заборгованості за процентами 19581 грн. 60 коп., сума заборгованості разом: 31581 грн. 60 коп. (а.с.84).

Судом першої інстанції досліджено, документи, які укладено між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» та обґрунтовують передачу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги за договором №6937139 від 05.08.2023 року до боржника ОСОБА_1 , з яких вбачається, що вони відповідають вимогам законодавства України.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги за договором №6937139 від 05.08.2023 року до ОСОБА_1 в сумі 31581 грн. 60 коп., з яких: сума кредиту 12000 грн., сума процентів за користування кредитом 31581 грн. 60 коп.

Крім цього, позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 25.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 12000 грн. * 1,99% = 238,80 грн. * 60 календ. днів = 14328 грн.

Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, а також перевряючи законність та обгрунтованість рішення суду в оскаржуваній його частині, а саме: в частині відмови у задовленні позовних вимог щодо стягнення нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів у сумі 14328 грн., колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, кредитний договір укладено сторонами в електронній формі.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 та ч.1 ст.612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

В силу положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», окрім заборгованості за договором №6937139 від 05.08.2023 року, яка до нього перейшла за договором факторингу №27.05/24-Ф в сумі 31581 грн. 60 коп., також просив стягнути з відповідача нараховані ним проценти за період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року в сумі 14328 грн.

Однак, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів доходить висновку, що нарахування процентів за період дії договору №6937139 від 05.08.2023 року, а саме: за період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року, суперечить укладеному договору факторингу від 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, зокрема, абз.2 п.1.1, яким передбачено перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

З додатку №1 до вказаного договору факторингу вбачається, що клієнт відступив факторові право вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 в розмірі 31581 грн. 60 коп., тобто, станом на 27.05.2024 року до позивача перейшло право вимоги на загальну суму 31581 грн. 60 коп.

Тому нарахування процентів у період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року нічим не обґрунтоване та не узгоджується з положеннями ЦК України, а саме ч.1 ст.1078 ЦК України.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що нарахування процентів за договором №6937139 від 05.08.2023 року про надання споживчого кредиту первинним кредитором ТОВ «Авентус Україна» припинилось 27.10.2023 року (останній день нарахування процентів 26.10.2023 року). Договір факторингу з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено 27.05.2024 року, нарахування процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» проведено з 25.05.2024 року по 25.07.2024 року (за 60 днів), тобто через сім місяців після припинення нарахування процентів за користування кредитними коштами первісним кредитором.

Заявляючи вимогу про стягнення процентів за період з 25.05.2024 року по 25.07.2024 року, позивач жодним чином не обгрунтував підстав такого нарахування, після припинення нарахування процентів первинним кредитором.

Сама по собі чинність строку договору №6937139 від 05.08.2023 року не може бути підставою для нарахування процентів після припинення їх нарахування, оскільки первинний кредитор міг на власний розсуд змінити строк виконання основного зобов`язання, зокрема, вимагати достроково повернути кредит, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі.

Саме таке право передбачене у п.п.9 п.4.1 договору №6937139 від 05.08.2023 року.

Так, зокрема, п.п.9 п.4.1 договору №6937139 від 05.08.2023року передбачено, що товариство має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках, передбачених в п.5.4 договору.

Згідно з п.5.4 цього договору, у разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, товариство має має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу споживача, зазначену в договорі (або окремо надану споживачем товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані споживача, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені споживачем), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання споживачем повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку Споживач повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та проценти протягом 30 календарних днів, з дня отримання від товариства повідомлення про таку вимогу.

Зважаючи на встановлені судом обставини справи, а також умови договору №6937139 від 05.08.2023 року, позивач не довів наявність підстав для нарахування процентів після припинення їх нарахування первинним кредитором, враховуючи те, що таке право (нарахування процентів) до нього не переходило.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення процентів, нарахованих за період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року в сумі 14328 грн.

У зв`язку з відсутністю підстав для повного задоволення позовних вимог позивача, відсутні й визначені процесуальним законом підстави для нового розподілу судових витрат.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, дослідженим у судовому засіданні, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 09 травня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич