У Х В А Л А

"09" травня 2025 р. Справа № 596/625/25

Провадження № 2/596/349/2025

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Цвинтарна Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 та просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. щомісячно, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, зазначена вище позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ЦПК України, а тому не може бути прийнята у провадження без усунення недоліків.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України визначено правило загальної територіальної підсудності, згідно якого позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Подання вказаної справи до Гусятинського районного суду Тернопільської області мотивоване тим, що позивач ОСОБА_1 є жителькою с. Монастириха, Чортківського району, Тернопільської області.

Водночас, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про застосування норми права, викладеного у постанові від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21, положення частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - позивача. Тому позови, наведені у частині першій ст. 28 ЦПК України, не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що місцем її проживання є с. Монастириха, Чортківського району, Тернопільської області. Проте, як вбачається із копії паспорта позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого Гусятинським РВ УМВС України у Тернопільській області 20 березня 2012 року, вона знята з реєстрації 24.04.2012 у с. Монастириха, Гусятинського району, Тернопільської області, а 25.04.2012 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Даний населений пункт не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Гусятинського районного суду Тернопільської області.

З долученої до позовної заяви довідки про склад сім`ї №238, виданої старостою Малолуцького старостинського округу Гримайлівської селищної ради 03 вересня 2024 року, не вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована саме у с. Монастириха.

Таким чином, даний позов може бути пред`явлений до Гусятинського районного суду Тернопільської області лише в разі, якщо позивач має зареєстроване місце проживання чи перебування на території, що належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Гусятинського районного суду Тернопільської області.

Позивач в позовній заяві вказує, що вона зареєстрована в с. Монастириха, Чортківського району, Тернопільської області, однак, в матеріалах позовної заяви відсутні докази, що це підтверджують.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачем ухвали.

За даних обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу необхідно надати строк для виправлення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна