У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2025 Справа №607/4163/25 Провадження №2-др/607/66/25

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участі секретаря судового засідання Двикалюк І.В., представника позивача Авдєєнка В.В., представника відповідача Карапетяна Е.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву адвоката Карапетяна Едуарда Томіковича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Авдєєнка Владислава Валерійовича до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Карапетян Е.Т. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у даній справі у розмірі 20000,00 грн.

Заява мотивована тим, що 17.06.2025 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі № 607/4163/25, проте не вирішено питання про відшкодування судових витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу. Представником відповідача у відзиві на позовну заяву вказано, що витрати на правничу допомогу у попередньому (орієнтовному) розмірі складають 20000,00 грн., а документальне підтвердження понесених витрат буде подано не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення надано докази здійснених позивачем витрат на правничу допомогу, а саме: акт виконаних робіт №03 від 25.06.2025; договір про надання правничої допомоги від 12.03.2025.

Ухвалою судді від 08.07.2025 прийнято заяву до розгляду та призначено розгляд справи.

У судовому засіданні 29.07.2025 представник позивача Авдєєнко В.В. заперечив щодо відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу, так як представник відповідача до ухвалення рішення суду не подавав заяви про те, що докази витрат будуть надані суду впродовж п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник відповідача Карапетян Е.Т. в судовому засіданні 29.07.2025 заяву підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у ній.

Ухвалення судового рішення відкладено до 31.07.2025 об 11:00, в яке учасники справи не з`явились.

Розглянувши заяву судом встановлено, що 17.06.2025 суд ухвалив рішення, яким позов представника ОСОБА_1 адвоката Авдєєнка Владислава Валерійовича до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволено частково та змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2021 у справі №607/9224/21. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 6392,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 383,52 грн.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови: докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, від 31 травня 2022 у справі № 917/304/21, від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20).

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 134, 141 ЦПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19).

У постанові від 31 липня 2024 року у справі №916/2929/22 Верховний Суд наголосив на різниці між заявою про стягнення судових витрат та заявою про намір подати докази понесення судових витрат, про яку йдеться у частині 8 статті 141 ЦПК України. У вказаній нормі йдеться не про заяву про стягнення витрат, а саме про те, що розмір цих витрат встановлюється на підставі доказів, поданих або до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тому, ключовим є те, коли саме особа, яка має намір стягнути судові витрати, подала до суду докази та які дії для цього вчинила.

З урахуванням принципу правової визначеності, заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі (або до закінчення судового засідання у спрощеному провадженні) про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Протилежне тлумачення розуміння частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України суперечить принципу правової визначеності та посягає на гарантоване державою верховенство права.

Також суд ураховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23), де зазначено, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 20000 гривень на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат не є тотожним із заявою про намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення у справі.

Суд зазначає, що сторона відповідача на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України не заявила в ході судового розгляду справи (ані усно, ані письмово) про намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відсутність у матеріалах справи заяви про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення свідчить про відсутність підстав для розгляду поданих документів.

За наявності лише попереднього розрахунку суми витрат, без подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів та ухвалення рішення і без подання заяви про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у суду немає підстав для ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 01 листопада 2022 року у справі № 910/7099/21, від 04 липня 2023 року у справі №918/54/22, постановах від 13 грудня 2023 року у справі № 947/26932/20, від 31 липня 2024 року в справі №916/2929/22.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 908/574/20 (провадження № 61-3454св22)).

Таким чином, враховуючи, що сторона відповідача до ухвалення рішення не подала суду докази на підтвердження понесення нею судових витрат на правничу допомогу, не повідомила про намір подати докази на підтвердження їх розміру після ухвалення судового рішення протягом встановленого строку та подала заяву про відшкодування таких витрат вже після завершення розгляду справи судом та ухвалення ним рішення по суті вимог, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 133, 134, 141, 246, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката Карапетяна Едуарда Томіковича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Авдєєнка Владислава Валерійовича до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Ухвалу складено 31.07.2025.

Головуючий суддя П. Я. Стельмащук