1Справа № 335/5587/24 2/335/130/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
представника позивача адвоката Железняк Л.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Литвиненко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання частини квартири спільною сумісною власністю та її поділ, визнання права особистої приватної власності на частину квартири,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання частини квартири спільною сумісною власністю та її поділ, визнання права особистої приватної власності на частину квартири.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в 2006 році була приватизована її мешканцями, внаслідок чого вони набули право спільної часткової власності на зазначену квартиру:
- ОСОБА_1 наймач квартири, на частину;
- ОСОБА_2 дочка наймача квартири, на частину;
- ОСОБА_4 дочка наймача квартири на частину;
ОСОБА_5 внучка наймача квартири та дочка ОСОБА_4 на частину, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради 31.08.2006.
Співвласники користувались квартирою спільно до 2011 року, після цього часу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі не мешкали.
В квартирі продовжували мешкати однією сім`єю та спільно користувались всією квартирою наступні особи:
- позивач ОСОБА_2 , з двома малолітніми дітьми сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- відповідач ОСОБА_1 , які мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет.
В 2019 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виявили намір повернутись для проживання до квартири.
З цього приводу між сім`єю: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з однієї сторони, та сім`єю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з другої сторони, виникали спори щодо проживання в квартирі.
Тому, в 2020 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та визначення порядку користування квартирою.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2021 у справі № 335/9077/20 ухвалено: усунути перешкоди ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у квартиру: АДРЕСА_1 . Встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 : виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користування кімнату площею 12,42 кв. м (у технічному паспорті № 8); кухню площею 6,27 кв. м, ванну кімнату площею 1,89 кв. м., туалет площею 0,91 кв. м, коридор площею 6,27 кв.м, дві кладовки площею 0,61 кв.мта 1,44 кв.м залишено у спільному користуванні.

В 2021 році між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з однієї сторони, та сім`єю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , з другої сторони, досягнуто домовленостей, за змістом яких: одна сторона здійснює продаж іншій стороні належну їй на праві власності частини квартири за ціною 176 000 грн.

Зважаючи на те, що друга сторона не мала достатніх коштів для купівлі цієї частки квартири, було узгоджено здійснити повний розрахунок за куплену частину квартири після оформлення договору купівлі-продажу протягом нетривалого часу.

На виконання домовленостей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 прибули 10.12.2021 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 15, де нотаріус склала та посвідчила договір купівлі-продажу, за змістом якого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 купила частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що вона не була присутня при укладанні та посвідченні договору купівлі-продажу, так як була зайнята протягом доби на роботі, яку не могла залишити в той день та піти до нотаріуса.

Раніше, їй нотаріус роз`яснював, що у разі купівлі частки квартири сім`єю, куплена частка буде спільною сумісною власністю сім`ї незалежно від того, хто з членів сім`ї зазначений покупцем в договорі купівлі-продажу.

Як було передбачено п. 2.1. Договору, за домовленістю сторін купівля-продаж квартири здійснюється за 176 000 грн. з яких продавці одержать кожен по 2500,00 грн. до підписання цього договору, а решту 171 000,00 грн покупець зобов`язується перерахувати на зазначені у договорі рахунки продавців щомісячно (до 15 числа кожного місяця) рівними частками по 2 000,00 грн. кожному. Останній платіж (залишок) буде складати по 1500,00 грн кожному.

Станом на грудень 2021 року ОСОБА_1 заощаджень не мала, не працювала, отримувала мінімальну за розміром пенсію за віком. Тому, ОСОБА_1 неспроможна була сплачувати особисто щомісячні платежі на виконання п. 2.1 Договору.

Проте, вона на той час працювала офіційно в ОВ «Барвінок Інвест» СП «Запорізьке ВРН», мала достатній заробіток, в т.ч. для виконання зобов`язань за п. 2.1 Договору. Тому саме за рахунок її заробітків вони мали сплатити продавцям залишок грошових коштів 171 тис. грн. за куплену частину квартири.

При підписанні Договору, позивач та ОСОБА_1 сплатили продавцям 5 000 грн. коштів їхньої сім`ї в рахунок оплати за куплену частину квартири, про що зазначено в п. 2.1 Договору.

В подальшому, на виконання домовленостей за Договором вона і ОСОБА_1 щомісяця сплачували продавцям певні суми з сімейних коштів. Зокрема, за наявними у позивача квитанціями які зберіглися ними за рахунок сімейних коштів, з отриманої заробітної плати, сплачувалось шляхом зарахування на банківський рахунок продавця ОСОБА_3 через касу АТ «А-банк»: 10.12.2021 - 2 000 грн.; 14.01.2022 - 2 000 грн.; 14.02.2022 - 2 000 грн.; 13.03.2022 - 2 000 грн.; 15.04.2022 - 2 000 грн.; 15.03.2022 - 2 000 грн.; 15.06.2022 - 2 000 грн.; 11.07.2022 - 2 000 грн.; 15.07.2022 - 2 000 грн.; 15.08.2022 - 2 000 грн.; 15.09.2022 - 2 000 грн.; 17.10.2022 - 2 000 грн.; 18.11.2022 - 2 000 грн.; 23.12.2022 - 2 000 грн.; 15.03.2023 - 2 000 грн.; 15.04.2023 - 2 000 грн.; 17.05.2023 - 2 000 грн.; 15.06.2023 - 2 000 грн.; 17.07.2023 - 2 000 грн.; 18.08.2023 - 2 000 грн.; 12.09.2023 - 2 000 грн.; 06.10.2023 - 2 000 грн. Вказані платежі здійснювались як позивачем, так і відповідачем.

З часу укладання Договору, позивач, її діти та її матір ОСОБА_1 безперешкодно та без обмежень користуються квартирою в цілому, в т.ч. за Договором частиною квартири. Порядок користування квартирою ні позивач ні відповідач не визначали.

Позивач вважає, що зважаючи на те, що за Договором частина квартири була куплена за спільні кошти сім`ї, а саме за рахунок пенсії ОСОБА_1 та за рахунок її заробітної плати, з дня укладання Договору вона особисто щомісячно сплачує продавцю ОСОБА_3 визначену в договорі половину щомісячного платежу (по 2 тис. грн.), та до повного розрахунку за куплену частку квартири вона має намір й надалі сплачувати щомісячні платежі в розмірі частки, - придбану за Договором частину квартири належить визнати спільною сумісною власністю сім`ї ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , де частки кожного з членів сім`ї рівні та складають частину квартири.

Крім ого, оскільки ОСОБА_1 не має наміру оформити на її ім`я частину квартири, придбану за Договором, належить визнати також за нею право особистої приватної власності на частину квартири.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд:

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу від 10.12.2021, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 2823;

- визнати рівними частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (належить по частці кожній) у праві спільної сумісної власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею - ОСОБА_2 право особистої приватної власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2025 вказану справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 16.01.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Представник позивача суду пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 продали свою частину квартири сторонам у справі як сім`ї. У нотаріуса квартира була оформлена на ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 не змогла з`явитись до нотаріуса, у зв`язку з перебуванням на роботі. ОСОБА_1 не мала заощаджень, вона пенсіонерка, сплачувала за квартиру ОСОБА_2 , вважає, що оформлення квитанцій на чиєсь ім`я не має принципового значення. З грудня 2023 почалися сварки між чоловіком ОСОБА_2 ( ОСОБА_9 ) і ОСОБА_1 , яка намагалась його виселити.

Відповідач та її представник проти позову заперечили, просили у позові відмовити повністю.

Як пояснила у судовому засіданні представник відповідача, спільної сім`ї у сторін не було. Позивач є дочкою відповідача, ОСОБА_2 наразі проживає разом з чоловіком ОСОБА_10 . У відповідача не склалися відносини у сім`ї. Вона викупила частину квартиру у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На момент укладання Договору, ОСОБА_2 їй пояснювала, що у неї є своя частка квартири та грошей у неї немає. Відповідач перебувала із третіми особами у нотаріуса, договір був оформлений лише на ОСОБА_1 , всі платежі за частину квартири здійснювалися саме за гроші відповідача, лише іноді, на прохання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 сплачувала платежі за ОСОБА_1 за гроші відповідача. Відповідач зазначала їй, що квитанції про сплату платежів були викрадені у неї. Підтвердження того, що ці гроші належить ОСОБА_2 немає. На даний час ОСОБА_1 продовжує здійснювати виплати, претензій від продавців майна до неї не має. Залишок сплати становить близько 50000 грн. Позивачем не надано доказів, що вони проживали однією сім`єю, у них був один бюджет.

Відповідач ОСОБА_1 підтримала пояснення свого представника, суду пояснила, що вона є пенсіонеркою, отримує пенсію, розмір якої у 2021 році складав 2200-2300 грн, наразі 2900 грн., крім того їй допомагав її співмешканець та подруги, вона також додатково підробляла, тому посилання позивача на неспроможність нею сплачувати платежі є недоведеними. До укладання Договору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домовлялись із нею про купівлю частки квартири. ОСОБА_2 тоді повідомляла, що їй нічого не потрібно, що у неї немає грошей. В день укладання Договору відповідач була на роботі. Наголошує, що лише коли вона хворіла, на її прохання за квартиру сплачувала внески ОСОБА_2 , але в подальшому ОСОБА_11 вкрала у неї документи (квитанції). З цього приводу вона навіть зверталась до поліції, у зв`язку з чим частина квитанцій була їй повернута. Пояснила, що в квартирі перебуває іноді.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не заявились, звернулись до суду з спільною заявою, відповідно до якої просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги ОСОБА_2 не визнають. Повідомили суду, що дійсно їм належало кожному по частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Між ними та ОСОБА_1 постійно були сварки, тому вони вирішили продати свої частки долі в цій квартирі ОСОБА_1 . Договір купівлі-продажу був оформлений з ОСОБА_1 у нотаріуса. Дригі Н.П. було відомо про продаж їхніх часток, вони вирішили оформити на ОСОБА_1 , тому як ОСОБА_2 була в цей час на роботі. Всі питання щодо купівлі-продажу квартири займалися вони та ОСОБА_1 . Кошти надходили кожний місяць їм на картки через банк або термінал. Хто сплачував кошти їм не відомо, вони ні з ОСОБА_1 ні з ОСОБА_2 не спілкуються і звідки кошти і хто сплачує не відомо.

Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків та дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 31.08.2006, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 по частині за кожним.

Згідно Договору купівлі-продажу від 10.12.2021, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 2823, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продали належну їм на праві приватної спільної часткової власності частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 по частці кожен, у власність ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняла належну продавцям частку квартири і сплачує за неї визначену за домовленістю сторін грошову суму.

Як передбачено п. 2.1 Договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 домовились із ОСОБА_1 , що купівля-продаж частки квартири здійснюється за 176000 грн., з яких продавці одержали кожен по 2500 грн. до підписання цього договору, шляхом підписання цього договору, а решту 171 000 грн., покупець зобов`язаний перераховувати на вказані у договорі рахунки продавців щомісячно (до п`ятнадцятого числа кожного місяця) рівними частками по 2000 грн. Останній платіж (залишок) буде складати по 1500 грн.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що є співмешканцем ОСОБА_2 , з якою проживає з її згоди у квартирі з 2021 року. Відомо, що квартиру продавала сестра дружини, але оформили квартиру на матір ОСОБА_1 . Спочатку всі вони жили разом, був спільний бюджет до 2023 року. Але, потім теща почала його проганяти, подала до суду позов. Особисто він договір купівлі-продажу частки квартири бачив, але чому саме частка була оформлений лише на відповідача йому не відомо. Дружина йому нічого не говорила про це. До укладання угоди вони всі разом проживали однією сім`єю, а після почалися сварки. Характеризував відносини між сторонам дуже поганими.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що є подругою та колегою по роботі ОСОБА_2 , яку знає приблизно з 2021 року. Вона чула від ОСОБА_2 те, що вона виплачувала гроші за квартиру частинами. Вона навіть ходила з нею до банку на пр. Металургів, ОСОБА_2 розраховувалася готівкою, говорила, що квартира буде їй та її дітям. Відносини між нею та матір`ю були дружні, відомо що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом, мали спільний бюджет, але потім посварилися. Коли ОСОБА_2 отримувала заробітну плату, говорила, що їй необхідно як найскоріше оплатити грошові кошти. Чому саме був оформлений договір на ОСОБА_1 їй не відомо. Зі слів, їй відомо, що ОСОБА_2 повинна була бути зазначена у договорі. Вважає, що ОСОБА_2 обманули, вона вважала, що квартира буде їй та її дітям.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що ОСОБА_2 є її кумою. Відомо, що ОСОБА_15 продала їм частину квартиру, на кого був оформлений договір їй не відомо, при укладанні договору присутня не була. Відомо, зі слів позивача, що ОСОБА_2 оплачувала за квартиру частинами, із ОСОБА_10 вона проживає біля двох років, вони працювали, а матір була вдома. ОСОБА_2 купувала у дім «стінку», «шифоньєр» з заробітної плати для всієї сім`ї.

Згідно статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За правилами ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, в судовому засіданні не доведено, що між сторонами була домовленість про створення спільної сумісної власності.

Позивач та його представник не довели тих обставин на які посилалися як на підставу своїх вимог не надали докази в обґрунтування своїх вимог не спростували тих обставин на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень, що є їх обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України.

Посилання позивача на те, що вона здійснювала та здійснює за свої кошти половину оплати за договором укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 жодними належними та допустимими доказами у судовому засіданні не підтверджено.

Допитані свідки сторони позивача хоча і зазначили про факт спільного проживання сторін до 2023 року, та наявність в подальшому погіршення стосунків як між матір`ю та донькою, проте конкретних обставин щодо домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у судовому засіданні не зазначили. Отже, показання свідків наданих зі слів позивача, при відсутності інших доказів, та не підтвердження цього відповідачем, на думку суду, не є достатніми доказами для встановлення заявленого факту спільного виконання позивачем умов договору купівлі-продажу від 10.12.2021, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Показанням свідків не підтверджується домовленість між сторонами на яку посилається позивач у позові, свідки нічого не змогли пояснити щодо проживання сторін як однією сім`єю, як сторони сумісно домовлялись про сплату внесків частинами, які були права і обов`язки кожного з них, та чим це доведено по справі. Свідки не підтвердили спільного виконання позивачем умов договору купівлі-продажу від 10.12.2021, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , їм відомо лише все зі слів позивача, що не може підтвердити правомірність заявлених позовних вимог.

З наданих суду доказів вбачається, що позивачка мала свою сім`ю, дітей та співмешканця, а відповідач проживала своєю сім`єю, хоча сторони мають частки в квартирі. Доказів існування, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали як спільна одна сім`я позивач не надала.

Вказане підтверджуєтеся також позицією третіх осіб.

Позивачем не було надано також належних і допустимих доказів того, що за спільні грошові кошти членів сім`ї була набута частина спірної квартири.

Суд встановив, що частка квартири, за адресою: АДРЕСА_1 була придбана лише відповідачем, підстав для визнання за ОСОБА_2 придбану ОСОБА_1 за Договором частину квартири як спільною власністю сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про не обґрунтованість та не доведеність вимог позивача про визнання спільною сумісною власністю позивача та відповідача частини квартири, з адресою: АДРЕСА_2 ..

Враховуючи, що позивачем не доведено факт ведення її спільного сумісного проживання з ОСОБА_1 однією сім`єю та ведення спільного господарства, не підтверджено, що джерелом набуття спірного майна є їх спільні сумісні кошти, тому в задоволені позову в частині поділу спільного майна, визнання права особистої приватної власності на частину квартири слід також відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання частини квартири спільною сумісною власністю та її поділ, визнання права особистої приватної власності на частину квартири залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17.04.2025.

Повний текст рішення виготовлено 25.04.2025.

Суддя В.О. Макаров