Справа № 604/270/25
Провадження № 2/604/205/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Феньо О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Підволочиськ цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в:

Позивач 12.03.2025 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що 09.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №08.05.2024-100002502.

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 15000,00 грн, строк кредитування 98 дні, фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за один день користування кредитом застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія пов`язана з наданням кредиту 10% від суми кредиту та дорівнює 1500 грн. Неустойка 150 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі 15000,00 грн.

В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 46050 грн, з яких 15000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 22050 грн - заборгованість за нарахованими процентами; комісія 1500 грн, неустойка 7500 грн.

Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав відзив, позовні вимоги не визнав, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували отримання відповідачем кредитних коштів, користування кредитними коштами, заяву про видачу готівки, платіжне доручення тощо. Крім того, застосовано непропорційно велика процентна ставка порівняно з сумою виданих кредитних коштів. Вимоги щодо сплати пені є незаконними.

Справу розглянуто згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №08.05.2024-100002502 від 09.05.2024, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. Свої зобов`язання за договором ТОВ «Споживчий центр» виконало в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим має заборгованість.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою-другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору позивач надав копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, витяг з умов та правил обслуговування, витяг з тарифів, розрахунок заборгованості.

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на дату подання позову становить 46050 грн, з яких 15000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 22050 грн - заборгованість за нарахованими процентами; комісія 1500 грн, неустойка 7500 грн.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15.

Позивачем до позовної заяви не надано належні докази виконання ТОВ «Споживчий центр» свого обов`язку із надання кредитних коштів відповідачу. Також позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив.

Таким чином, позивач не надав суду належні докази, які підтверджують надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, наявність заборгованості та її розмір, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Сіянко