ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року

м. Харків

справа № 953/8747/24

провадження № 22-ц/818/2127/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»;

треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на додаткове рішення Київський районного суду м. Харкова від 06 січня 2025 року ухвалене у складі судді Вітюка Р.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (попереднє прізвище ОСОБА_2 ) (далі ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (далі ТОВ) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24049. Також просила стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Відповідач 21.10.2024 через систему Електронний суд подав додаткові пояснення, в яких просив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Товариства витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000 грн відмовити.

Додаткові пояснення мотивовані тим, що позивач не надав достатньо доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу і такі визначено довільного без надання доказів надання та прийняття вказаних послуг.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 11.12.2024 позов задоволено. Визнано виконавчий напис № 24049, який вчинено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 19.05.2021 року, таким, що не підлягає виконанню, стягнуто з ТОВ витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова 06 січня 2025 року заяву представника позивача - адвоката Межирицького А. О. задоволено . Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Додаткове рішення обґрунтовано тим, що відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, після надання позивачем відповідних доказів не заявляв. Понесення позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується доказами у справі.

Не погодившись з додатковим рішенням ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просило додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наданий адвокатом Договір про надання правничої (правової допомоги) від 20.08.2024 свідчить про надання правової допомоги, яка не є витратами на правничу допомогу. Апелянт зазначив, що ціни на послуги зазначені адвокатом Межирицьким А.О. встановлені без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість. Також зазначив про відсутність будь-яких документів, які підтверджують оплату гонорару адвокату.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Київський районний суд міста Харкова рішенням від 11.12.2024 позов задовольнив. Визнав виконавчий напис № 24049, який вчинено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 19.05.2021 року, таким, що не підлягає виконанню, стягнув з Товариства витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.

Питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу не вирішувалось.

20.08.2024 адвокат Межерицький А.О. та ОСОБА_1 уклали договір про надання правової допомоги (далі договір), предметом якого є надання адвокатом правової допомоги клієнту з питань, пов`язаних із захистом його прав та законних інтересів згідно з заявками клієнта (а.с 100).

Відповідно до п. 3.2. 3.3. договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі встановленому сторонами у додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього договору. Факт надання послуг та виконаних робіт за цим договором, а також їх вартість (розмір гонорару), фіксується сторонами в актах приймання передачі виконаних робіт та наданих послуг.

20.08.2024 адвокат Межерицький А.О. та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 20 серпня 2024, в якій узгодили, що клієнт сплачує адвокату гонорар тз розрахунку 1 000 грн за одну умовну годину роботи адвоката (в разі виконання робіт в неробочий час та у вихідні дні до кожної години роботи застосовується коефіцієнт підвищення 1,5) на підставі рахунку адвоката (а.с. 101).

Актом приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг №1 до Договору про надання правової допомоги від 20 серпня 2024 та додаткової угоди від 20 серпня 2024 року підтверджується виконання належним чином адвокатом наданні і оформлені, а клієнтом прийнятті послуги (правова допомога) в наступній кількості: здійснено аналіз законодавства, судової практики та документів клієнта 1 000 грн (1 год.); складання та направлення на адресу суду, відповідача та третіх осіб позовної заяви 2 000 грн (2 год.); складання про витребування доказів 500 грн (0,5 год.); участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції 500 грн (0,5 год.); участь у судовому засідання 500 грн (0,5 год.); складання та направлення на адресу суду та відповідача клопотання про долучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу - 500 грн (0,5 год.). Загальна вартість виконаних робіт 5 000 грн (а.с. 102).

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17,№ 329/766/18,№ 178/1522/18.

Встановлено, що представником позивача надано всі документи, які підтверджують надання правової допомоги, а саме: ордер на надання правничої допомоги, копію про надання правової допомоги від 20.08.2024 року, додаткову угоду №1, акт приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг №1 (а.с. 99-102).

Тому судова колегія відхиляє доводи апелянта про недоведеність факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу у заявленому у позові розмірі.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та доведені належним чином витрати на правничу допомогу, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, вчинених необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 травня 2025 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук