Справа № 487/3038/25
Провадження № 2-о/487/131/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, перевіривши заяву з додатками ОСОБА_1 , заінтересовані особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Заводський у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту батьківства -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2025 заявник звернулась до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи військовослужбовцем загинув як учасник бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено 05.05.2025 судді Лагоді А.А.

Ознайомившись з заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом. Тобто, вимоги до заяви в порядку окремого провадження ідентичні до вимог, які ставляться до позовної заяви.

При зверненні до суду із даною заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 посилається на ч.2 ст.135 СК України та обґрунтовує неможливістю їх дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримувати допомогу та пільги передбачені законодавством, зокрема, пенсію у зв`язку зі втратою годувальника.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ст. 293, ч. 3,4 ст. 294 ЦПК України в порядку окремого провадження на підставі заяви за участю заявника і заінтересованих осіб, дотримуючись загальних правил ЦПК України, суди можуть розглядати справи про встановлення фактів, коли ці факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, у т.ч. і справи про встановлення факту батьківства (роз`яснення п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5).

Суд звертає увагу заявника, що в окремому провадженні участь у справі крім самого заявника, беруть також заінтересовані особи, які мають юридичний інтерес у встановленні факту, оскільки за наслідками судового розгляду даної категорії справи рішення по справі може у подальшому вплинути на їх суб`єктивні права та обов`язки, або спонукати до вчинення дій з реалізації суб`єктивних прав заявника.

Заявник вказує Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Заводський у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), як заінтересованих осіб, але метою заяви є отриманням пенсії у зв`язку зі втратою годувальника.

Отже, заявнику необхідно зазначити коло заінтересованих осіб по справі (наприклад, оформлення пенсії відноситься до повноважень Пенсійного фонду України), виходячи з наведених нею обставин щодо отриманням пенсії у зв`язку зі втратою годувальника та пов`язаного із цим будь-якого юридичного інтересу таких осіб, а також надати до заяви кількість її копій та додатків у відповідності до кількості цих заінтересованих осіб.

Крім того, встановлення такого факту може вплинути і на спадкові правовідносини які виникли у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи військовослужбовцем загинув як учасник бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо зокрема отримання відповідних компенсацій.

Заявником не зазначено про наявність кола спадкоємців на права яких може вплинути рішення за заявою.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 10.07.2024 у справі № 686/11198/22 зазначає, що під час встановлення юридичного факту смерті військовослужбовця, тобто оголошення померлим або визнання його безвісно відсутнім, не в усіх випадках заявники зазначають як заінтересованих осіб Міністерство оборони України або відповідну військову частину, які беруть участь у таких справах із метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.

Тому суду, залежно від установлених обставин, необхідно залучати до участі у таких справах Міністерство оборони України або відповідні військові частини з метою захисту інтересів держави, оскільки визнання у судовому порядку військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим є підставою для виключення його зі списків особового складу військової частини та припинення виплати членам його сім`ї грошового забезпечення.

Зазначене випливає із положень статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якою передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За змістом статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пункту 12 указаного Порядку одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 9 цього Порядку, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 32 цього Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.

Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за наявності особистого розпорядження виплачується особі (особам), на користь якої (яких) складено особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в особистому розпорядженні. У таких випадках розмір часток обраховується із суми, що залишилася після виплат особам, визначеним абзацом другим пункту 8 цього Порядку. У разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна з таких осіб у строк, встановлений пунктом 32 цього Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, у рівних частках (пункт 13 цього Порядку).

Із заяви та поданих до неї документів встановлено, що ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем загинув як учасник бойових дій 03.06.2024 та відповідно проходив службу, а тому з метою належного захисту інтересів заявника, Держави, заявнику слід також визначити військову частину де проходив службу померлий та Міністерство оборони України в якості заінтересованих осіб шляхом викладення заяви в новій редакції з відповідними додатками для сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається із наданої заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано.

Отже, заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику (позивачу) строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, залишення даної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 185, 318 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Заводський у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту батьківства - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Лагода