ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м.Суми

Справа №573/1181/24

Номер провадження 22-ц/816/492/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 ,

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 липня 2024 року у складі судді Терещенко О.І., ухвалене в м. Білопілля Сумської області,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивувало тим, що 14 березня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_3 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1170-9523. Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 12 000,00 грн, зі строком кредитування 300 днів, зі зниженою процентною ставкою 2,50% в день, стандартною процентною ставкою 3,00 % в день.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 03 квітня 2024 року становить 79 663,50 грн, з яких: 8 100 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 71 563,50 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1170-9523 від 14 березня 2023 року в розмірі 55 800 грн, з яких: прострочена заборгованості за кредитом 8 100 грн; прострочена заборгованость за нарахованими процентами 47 700 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Білопільський районний суд Сумської області рішенням від 18 липня 2024 року позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_3 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1170-9523 від 14 березня 2023 року у сумі 55 800 грн та 2422,40 грн судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд не дослідив докази та не надав оцінки аргументам відповідача, які були зазначені у відзиві на апеляційну скаргу, стосовно відсутності доказів зарахування кредитних коштів на карту відповідача.

Зазначає, що при ухваленні рішення суд не застосував Закон України «Про захист прав споживачів» та не звернув уваги на те, що розмір процентів є значно завищеним у співвідношенні до розміру тіла кредиту. У кредитному договорі містяться нечіткі положення щодо строку повернення кредиту. Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником, тому треба застосовувати правило тлумачення contra proferentem. Вважає, що до спірних правовідносин суд мав врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21).

Звертає увагу суду на те, що проценти нараховувалися після закінчення терміну кредитування, що суперечить висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Вважає, що загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню, становить 16 200 грн, з яких: 12 000 грн тіло кредиту, 4200 грн проценти. А оскільки відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 4200 грн, тому розмір заборгованості має становити 12 000 грн.

На думку скаржника, вимога про нарахування та сплату процентів, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що сам відповідач при оформленні заявки зазначив повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача). На підтвердження обставини перерахування відповідачу грошових коштів суду надано довідку про перерахування суми кредиту № 1170-9523 від 14 березня 2023 року, а також лист АТ КБ «ПриватБанк», які містять номер особистого електронного платіжного засобу відповідача з маскою. Оскільки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку ОСОБА_3 , у тому числі і виписку чи відомості щодо отримання відповідачем чи використання коштів на рахунку (про рух таких коштів) є неможливим. Умови договору щодо розміру процентів не можна вважати несправедливими, оскільки їх розмір сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач, сплачуючи кредит, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття ним укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки. Відповідачем помилково ототожнено, що проценти за користування кредитом, є пенею у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржнком за договором.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_3 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1170-9523, відповідно до умов якого кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів (далі кредит) позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому цим договором. Сума кредиту 12 000 грн; заявлений строк користування кредитом (перший базовий період) складає 14 календарних днів; останній календарний день першого базового періоду 27 березня 2023 року, нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк 4200 грн; стандартна процентна ставка 3% за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка 2,5%; пільгова процента ставка 2,5% ; строк кредитування 300 календарних днів (до 07 січня 2024 року), строк договору є рівним строку кредитування; в частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (а.с. 8 на звороті -14).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування.

Згідно з пунктом 11.1 договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Пунктом 11.3.1. договору передбачено, що позичальник підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансових послуг без нав`язування її придбання.

Указаний договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6215 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

На підтвердження факту отримання ОСОБА_3 кредитних коштів, позивачем надано копію довідки про перерахування суми кредиту № 1170-9523 від 14 березня 2023 року, здійсненого за допомогою системи LiqPay (а.с. 24, на звороті), а також копію довідки (підписано КЕП начальника департаменту АТ КБ «ПриватБанк» Чаплинською М.В.) АТ КБ «ПриватБанк» від 11 квітня 2024 року про успішне зарахування суми 12 000 грн від 14 березня 2023 року по договору 1170-9523 на рахунок НОМЕР_1 , ID платежу (а.с. 28-35).

Із довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 03 жовтня 2024 року, встановлено що за кредитним договором №1170-9523 від 14 березня 2023 року, сума наданого кредиту 12 000,00 грн, основний борг 8100 грн, залишок процентів 71 563,50 (а.с. 25-27).

В матеріалах справи міститься копія правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), що підписані позичальником 14 березня 2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А6215 (а.с. 14 на звороті -21), а також паспорт споживчого кредиту (а.с. 21 на звороті - 24).

Довідка про укладений договір містить розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що загальний розмір заборгованості станом на 03 квітня 2023 року складає 79 663,50 грн, з яких: 8100 грн основний борг; 71 563,50 грн заборгованість за процентами (а.с. 25-27). Також з вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем 14 березня 2023 року було сплачено 4200 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту, тому дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 8100 грн. Стосовно стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд вказав, що договір про відкриття кредитної лінії № 1170-9523 від 14 березня 2023 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», отже вимога позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 47 700 грн підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Підставами позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему із застосуванням електронного підпису.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Закон України «Про електронну комерцію» (тут і далі в ред. на час виникнення спірних правовідносин) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставини отримання відповідачем кредитних коштів.

Матеріалами справи підтверджується, що переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, здійснено у відповідності до п. 4.2. договору шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 відповідача, номер якої вказано у розділі 12 «Реквізити сторін» у рядку «Позичальник» договору про відкриття кредитної лінії №1170-9523, що підтверджується копією довідки АТ КБ «ПриватБанк», підписаної КЕП начальника департаменту АТ КБ «ПриватБанк» Чаплинською М.В. 11 квітня 2024 року. Перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay здійснено АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року.

Підписавши електронний договір №1170-9523 від 14 березня 2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6215 відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту та засвідчив у встановленій законом формі свою обізнаність з усіма умовами кредитування.

На підтвердження обставини порушення відповідачем обов`язку з повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами позивачем надано розрахунок заборгованості, який міститься у довідці про укладений договір та який відповідачем не спростовано (а.с. 25-27).

Стосовно тверджень скаржника, що кредитний договір містить нечіткі положення стосовно строку повернення кредиту, слід зазначити,що відповідач фактично підміняє поняття «строк договору» та «строк виконання зобов`язань», які за положеннями ЦК України мають різний зміст.

За договором про відкриття кредитної лінії № 1170-9523 сторони окремо визначили строк договору, який є рівним строку кредитування та становить 300 календарних днів (до 07 січня 2024 року), а також термін виконання зобов`язання з повернення кредиту, у випадку якого застосовується пільгова процентна ставка 14 календарних днів (перший базовий період). З огляду на зазначене, твердження відповідача, що кредитний договір містить нечіткі та двозначні положення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що проценти нараховувалися після закінчення строку кредитування, спростовуються матеріалами справи, позаяк з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку кредитування (07 січня 2024 року) проценти за користування кредитними коштами не нараховувалися.

Стосовно тверджень відповідача, що умови кредитного договору, відповідно до яких заборгованість за процентами за користування кредитом майже у 6 разів перевищує розміру боргу за тілом кредиту та складає 85,48 % від розміру всієї заборгованості, є несправедливими, колегія суддів зауважує, що проценти, передбачені умовами кредитного договору, за своєю суттю є платою за користування кредитом, а не компенсацією у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».Перед укладенням договору сторони досягли згоди з усіх істотних його умов, зокрема, й щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, їх волевиявлення було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Підписавши кредитний договір, відповідач погодився на запропонований розмір процентів за користування кредитними коштами та зобов`язався їх сплатити.

Крім того, відповідач із зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним у частині визначення розміру процентів у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» не звертався, а відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитом, яка складається з 8100 грн - основного боргу та 55 800 грн - заборгованості за процентами.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов