Справа № 127/9337/25
Провадження 2-о/127/151/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В.,

за участю секретаря Левченко А.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Мельника С.С.,

розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою суду від 28.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Також цією ухвалою постановлено залучити до участі у справі як заінтересовану особу Вінницьку міську раду та витребувати у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Куранової Оксани Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи №26/2020 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання вказаної ухвали суду 16.04.2025 від нотаріуса надійшла копія спадкової справи №26/2020. Під час дослідження в судовому засіданні вказаної спадкової справи стало відомо, що ОСОБА_4 подала заяву про вступ у спадщину після смерті її брата ОСОБА_3 .

Суд поставив на обговорення учасників судового засідання питання щодо залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без розгляду, оскільки встановлено, що наявні інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а тому має місце спір про право.

Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали заяву та просили вимоги заяви задовольнити, водночас заперечували щодо залишення заяви без розгляду.

Представник заінтересованої особи поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши позиції учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами заяви, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (пункт 1) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; суттю спору є - суперечності, конфлікт, протиборство сторін; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до спадкової справи №26/2020 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом встановлено, що ОСОБА_4 , громадянка рф, подала заяву про вступ у спадщину після смерті її брата ОСОБА_3 . В матеріалах спадкової справи міститься вказана заява, де вона зазначає, що приймає спадщину, яка складається з квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Проте заявник не вказав, що ОСОБА_3 мав близьких родичів, які вступили в спадщину після його смерті.

Суд вбачає зі змісту заяви, що встановлення юридичного факту необхідно заявнику з метою подальшого оформлення права на спадщину.

Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З огляду на викладене та враховуючи, що встановлення факту, про який просить заявник, пов`язане з наступним вирішенням спору про право, суд вважає, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. У зв`язку з цим заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно залишити без розгляду.

Водночас суд роз`яснює, що заявник не позбавлений права звернутися до суду із позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 260, 261, 293, 294 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, за участю заінтересованої особи Вінницької міської ради, - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 08 травня 2025 року.

Суддя В. В. Горбатюк