Житомирський апеляційний суд
Справа №285/416/25 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 62 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/416/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Лінкевич Броніслав Адамович про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Сташків Т.Б. в м. Звягель Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_1 до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позову зазначала, що восени 2024 року ОСОБА_1 дізналась про те, що її батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стверджує, що в 2023 році ОСОБА_1 стало відомо, що її батьки розлучилися і з того часу вона не спілкувалася з батьком. Зазначає, що про смерть батька позивачу стало відомо від працівників Звягельського відділу ДВС, оскільки на рахунок її матері надійшли грошові кошти на погашення боргу зі сплати аліментів, платником вказаних коштів був ОСОБА_2 . Вказує, що позивач зверталася до приватного нотаріуса Лінкевич Б.А. із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку встановлено для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене просила позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у зв`язку з наявністю поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, а саме позивач до дня смерті її батька тривалий час не спілкувалась з ним, їй не було відомо про смерть батька. Крім того зазначає, що 15.08.2018 ОСОБА_1 виїхала за межі України та до цього часу проживає в Іспанії. Стверджує, що позивач із серпня 2018 року не бачилася та не спілкувалася зі своїм батьком. У свою чергу, відповідач про смерть їх спільного батька ОСОБА_1 не повідомляв. Вважає, що зазначені в позовній заяві причини пропуску строку для прийняття спадщини, в тому числі перебування позивача за межами України є поважними, оскільки вказані причини були перешкодою для подання заяви про відкриття спадщини.

10 квітня 2025 року на адресу Житомирського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що факт перебування апелянта за межами України сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона могла звернутися до нотаріуса країни свого перебування або до консульської установи та скласти відповідну заяву про прийняття спадщини після смерті батька на направити її в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Звертає увагу на те, що апелянт в апеляційній скарзі зазначає суперечливу інформацію. Вважає, що апелянт свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчинила дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, що виключає застосування положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується актовим записом про народження №583.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.10.2024 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Звягельского нотаріального округу Лінкевич Б.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Листом приватного нотаріуса Звягельского нотаріального округу Лінкевич Б.А. №1/01-16 від 16.01.2025 ОСОБА_1 повідомлено, що вона звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, передбаченого ст. 1269 ЦК України та роз`яснено право на звернення до суду із відповідним позовом. Крім того повідомлено, що спадкоємцем померлого, його сином ОСОБА_2 було подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 . Вказано, що ОСОБА_2 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 ід.ч. квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 ід.ч. земельної ділянки, що знаходиться на території Малоп`ятигірської сільської ради Андрушівського району Житомирської області.

Також встановлено, що згідно відмітки закордонного паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 11.04.2018 остання 15.08.2018 виїхала за межі України.

Згідно довідки уповноваженого органу м. Бадалона від 27.02.2025 ОСОБА_1 проживає з 22.10.2018 у м. Бадалона (Іспанія).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що необізнаність позивача про смерть спадкодавця не є поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини в розумінні закону. Також не є поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини і факт того, що позивач не проживала разом із спадкодавцем на момент смерті та не була присутня під час поховання спадкодавця.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частина перша, друга статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18, віл 21 квітня 2022 року у справі №296/12109/18.

Як на підставу пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона вчасно не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки разом з батьком не проживала, їй не було відомо про його смерть та вона не була присутня на похованні, перебувала за кордоном та не знала про смерть батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інших причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач не вказує.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наведені ОСОБА_1 обставини не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, їх правовою кваліфікацією, повно і всебічно встановив обставини справи та надав належну правову оцінку наявним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Положеннями ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06 травня 2025 року.

Головуючий

Судді