Провадження № 22-ц/802/488/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Русинчук М. М.,

з участю:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційними скаргами позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» та відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року Акціонерне товариство (далі АТ) «Таскомбанк» звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що 30 травня 2022 року між АТ «Таскомбанк» (кредитодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) була підписана заява-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування, за умовами якого позичальнику було відкрито поточний рахунок у гривні НОМЕР_1 , встановлено на нього кредитний ліміт у розмірі 101 401,00 грн зі строком користування до 29 травня 2025 року, процентною ставкою за користування кредитним лімітом - 37 %.

Позивач також зазначав, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, а позичальник перестав виконувати свої зобов`язання за договором, внаслідок чого у нього станом на 27 липня 2024 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 166 519,57 грн, з яких 101 399,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 65 119,58 грн - заборгованість за процентами.

Покликаючись на зазначені обставини, позивач АТ «Таскомбанк» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 у свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 166 519,57 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2025 року позов АТ «Таскомбанк» задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 101 399,99 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача в користь позивача судовий збір у розмірі 1 475,00 грн.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

У своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу позивача просив апеляційну скаргу АТ «Таскомбанк» залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Місюк Р. П. апеляційну скаргу відповідача підтримав, апеляційну скаргу позивача заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, апеляційну скаргу відповідача задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Таскомбанк», суд першої інстанції дійшов висновку, що між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник користувався кредитним лімітом у розмірі 101 399,99 грн і належним чином не виконував своїх зобов?язань за укладеним договором, а тому місцевий суд стягнув з відповідача в користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 101 399,99 грн.

Проте такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону.

Судом за матеріалами справи встановлено, що 29 травня 2022 року ОСОБА_2 підписав заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення про комплексне банківське обслуговування, в якій просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції на яких можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та оформити на його ім`я платіжну картку Master Card World (т. 1, а. с. 139).

Згідно з пунктом 4 заяви-договору ОСОБА_2 підтвердив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (УЕП) з особистим ключем та відповідним відкритим ключем, що буде використовуватися ним в мобільному додатку izibank для вчинення правочинів (у вигляді електронного документа), розрахунково-касовому обслуговуванні та/або при отриманні банківських та інших фінансових послуг та визнає, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису, його накладення має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

У пункті 5 заяви-договору зазначено, що невід`ємною її частиною є згода та запевнення клієнта до договору, з підписанням якого в мобільному додатку izibank договір набуває чинності.

Крім того судом встановлено, що 29 травня 2022 року позичальник ОСОБА_2 підписав згоду та запевнення клієнта до договору (далі згода) (т. 1, а. с. 140, 141).

Заява-договір підписана ОСОБА_2 цифровим власноручним підписом на екрані власного електронного сенсорного пристрою/смартфону в мобільному додатку izibank, а згода підписана ним удосконаленим електронним підписом в мобільному додатку izibank. Ідентифікацію та верифікацію клієнта виконала представник банку Ткаченко Світлана. Заява-договір та згода зі сторони банку підписані Капуловським Дмитром шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.

ОСОБА_2 є власником поточного рахунку у гривні НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «Таскомбанк» відповідно до заяви-договору (т. 1, а. с. 147).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (частина 1 статті 12 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (частина 1 статті 526 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підстав яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк у своїй позовній заяві зазначив, що позичальнику ОСОБА_2 за укладеним договором був встановлений кредитний ліміт у розмірі 101 401,00 грн зі строком користування до 29 травня 2025 року з процентною ставкою 37 %. Проте у поданій позивачем заяві-договорі на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, яка підписана відповідачем ОСОБА_2 взагалі не зазначена сума кредитного ліміту (т. 1, а. с. 139), а подана разом з позовною заявою заява-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 511/4624305-СК підписана не відповідачем ОСОБА_2 , а іншою особою ОСОБА_3 , який не є відповідачем у цій справі (т. 1, а. с. 10).

При цьому позивач АТ «Таскомбанк» зазначав, що сума заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості та виписками.

Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (далі - Закон). Згідно з указаними положеннями Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 81-22158св19.

За змістом частини 1 статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Натомість у справі, що переглядається в апеляційному порядку, апеляційним судом встановлено, що у підписаній відповідачем ОСОБА_2 заяві-договорі на укладення договору про комплексне банківське обслуговування не зазначена сума кредитного ліміту (т. 1, а. с. 139).

Також слід зазначити, що позивач АТ «Таскомбанк» разом зі своєю позовною заявою подав суду повідомлення вимогу (т. 1, а. с. 14), виписки по особовому рахунку за період з 20 квітня 2018 року по 21 червня 2024 року (т. 1, а. с. 25-107), розрахунок заборгованості по кредитному договору (т. 1, а. с. 108, 109), які стосуються не відповідача ОСОБА_2 , а іншої особи - ОСОБА_3 , який не є відповідачем у цій справі.

Крім того апеляційним судом встановлено, що згідно з наданими позивачем виписками по особовому рахунку ОСОБА_2 за період з 30 травня 2022 року по 27 липня 2024 року: оборот за період складає 101 399,99 грн, вихідний залишок 0,00 грн (т. 1, а. с. 161), оборот за період складає 62 556,83 грн, вихідний залишок 0,00 грн (т. 1, а. с. 162), оборот за період складає 265 481,66 грн, вихідний залишок 0,00 грн (т. 1, а. с. 163, 164), оборот за період складає 65 119,58 грн, залишок 0,00 грн (т. 1, а. с. 165-186), оборот за період складає 62 556,83 грн, залишок складає 0,00 грн (т. 1, а. с. 187), оборот за 26.06.2024 складає 65 119,58 грн, вихідний залишок складає 65 119,58 грн (т. 1, а. с. 188), оборот за 26.06.2024 складає 101 399,99 грн, вихідний залишок 101 399,99 грн (т. 1, а. с. 189), оборот за період складає 62 556,83 грн, вихідний залишок 0,00 грн (т. 1, а. с. 190), оборот за період складає 2 562,75 грн, вихідний залишок 0,00 грн (т. 1, а. с. 191).

З наданих позивачем виписок по особовому рахунку відповідача ОСОБА_2 вбачається, що по цьому рахунку банком було зроблено ряд операцій щодо зарахування коштів від іншого контрагента в різних розмірах, після чого банк самостійно, а в деяких випадках через короткий час (декілька секунд) робив реверс (повернення назад) коштів з поточного рахунку клієнта, тобто фактично скасовував операцію, проте залишав за клієнтом ОСОБА_2 мінусовий баланс, чим створював накопичення заборгованості.

Крім того згідно з наданою АТ «Таскомбанк» довідкою про залишок, заборгованість та рух коштів щодо клієнта ОСОБА_2 кредитний ліміт станом на 30 листопада 2022 року складає 0,00 грн, заборгованість по рахунку станом на 30 листопада 2022 року без урахування відсотків за користування складає 101 399,99 грн, залишок на рахунку на початок періоду з урахуванням кредитного ліміту складає 0,00 грн, залишок на рахунку на кінець періоду з урахуванням кредитного ліміту складає 101 399,99 грн (т. 1, а. с. 128, 129).

27 червня 2024 року АТ «Таскомбанк» направив на адресу ОСОБА_2 повідомлення-вимогу, в якому банк зазначив, що 30 травня 2022 року між АТ «Таскомбанк» і ОСОБА_2 (позичальник) був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 0,00 грн строком користування до 29 травня 2025 року (т. 1, а. с. 150).

Колегія суддів вважає, що подані позивачем докази не є належними доказами, які підтверджують надання відповідачу за укладеним договором кредитного ліміту у розмірі 101 399,99 грн.

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відповідачу ОСОБА_2 за кредитним договором були надані кредитні кошти у розмірі 101 399,99 грн, позивач суду не надав.

Суд першої інстанції зазначених обставин справи не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 використовував кредитний ліміт у розмірі 101 399,99 грн і про те, що заборгованість відповідача за кредитним договором складає 101 399,99 грн (тіло кредиту).

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2025 року у цій справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді