КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

м. Київ Справа № 367/4134/20

29 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ратнікової В.М.

суддів: Левенця Б.Б.

Борисової О.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шестопалової Я.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Нельзін Максим Сергійович, про визнання договору дарування удаваним, визнання нежитлове приміщення спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 березня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Нельзін Максим Сергійович, про визнання договору дарування удаваним, визнання нежитлове приміщення спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя відмовлено.

Скасовано заборонену відчуження 1/2 частини нежитлового будинку з реєстраційним номером 109 загальною площею 49,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 21.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіним М.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 3406, накладену ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07.08.2020 року по справі № 367/4134/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзін Максим Сергійович про визнання договору дарування удаваним, визнання нежитлового приміщення спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 10 квітня2025 року заявник ОСОБА_1 через відділ забезпечення розгляду звернень та надання інформації Київського апеляційного суду подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не може бути прийнята судом апеляційної інстанції до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Можливість (право) оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано у главах 1, 2 розділу V ЦПК України, якими врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої, третьої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач - частина 1 статті 48 ЦПК України.

Особи які не брали участі у справі, можуть подати апеляційну скаргу, якщо рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їх права та обов?язки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, що заявник ОСОБА_1 залучена у процес за клопотанням сторони позивача в якості свідка (а.с. 82-85, 184-185 том 2).

Відповідно до положень статті 69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи; Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин; у разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Свідок має право давати показання рідною мовою або мовою, якою він володіє, користуватися письмовими записами, відмовитися від давання показань у випадках, встановлених законом, а також на компенсацію витрат, пов`язаних з викликом до суду - частина 4 статті 69 ЦПК України.

Правовий аналіз наведеної норми вказує на те, що свідок - це інший учасник судового процесу, основна функція якого - дати правдиві показання щодо відомих йому обставин.

При цьому, положення ЦПК України не визначають як суб`єкта апеляційного оскарження судових рішень свідка у цивільному провадженні.

Таким чином, свідок, який у цивільному провадженні надавав відомості щодо відомих йому обставин, не є суб`єктом, який має право на оскарження судового рішення, яким вирішено спір по суті між сторонами у справі.

Відсутні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 і доводи про те, що суд першої інстанції вирішив питання про її права та обов?язки, а, навпаки, свідчать про те, що апеляційна скарга на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 березня 2025 року подана нею в інтересах позивача ОСОБА_2 .

При цьому, відповідно до матеріалів справи позивач ОСОБА_2 не уповноважував ОСОБА_1 на подання апеляційної скарги в його інтересах і таких документів заявник ОСОБА_1 не долучає до апеляційної скарги.

Отже, заявник ОСОБА_1 , яка залучена у процес в якості свідка, про що також вказують доводи її апеляційної скарги, не належить до осіб, визначених у статті 352 ЦПК України, на подання апеляційної скарги на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Нельзін Максим Сергійович, про визнання договору дарування удаваним, визнання нежитлове приміщення спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

За роз`ясненнями, які містяться в пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»при поданні апеляційної скарги особою, яка не має права передбаченого статтею 352 ЦПК України (в редакції закону 2147-VIII) на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов?язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень статті 352 ЦПК України, пункту 1 частини 5 статті 357 ЦПК України, виходячи з того, що свідок ОСОБА_1 , яка звернулась до суду з цією апеляційною скаргою, не має цивільної процесуальної правосуб`єктності (право- і дієздатності) на оскарження судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про відмову в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 березня 2025 року та її повернення заявникові.

Керуючись ст.ст. 352, 357 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шестопалової Я.В., у цивільній справіза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Нельзін Максим Сергійович, про визнання договору дарування удаваним, визнання нежитлове приміщення спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписаннятаможе бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: