Справа № 627/1356/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря судового засідання Коломієць Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

До Краснокутського районного суду Харківської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, в якій представник позивача Коваленко О.М. просить суд визнати за позивачем право приватної власності в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_2 : - на земельну ділянку площею 6,0239 га, кадастровий номер :01:000:0232 сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 782016, виданого Краснокутською райдержадміністрацією 19 травня 2003 року; - на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , який проживав по АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із земельної ділянки, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №782016 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На житловий будинок з господарськими будівлями правовстановлюючий документ відсутній, право власності не зареєстроване. За життя спадкодавець заповіт не складав. Проживаючи разом з батьком, доглядаючи за ним, позивач вважав, що він фактично прийняв спадщину батька. Але, 22.11.2024 року при зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини. Окрім цього відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 24 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 січня 2025 року витребувано у Краснокутської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Коваленко О.В. надійшло клопотання про розгляд цивільної справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та прохають їх задовольнити.

Представник відповідача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області до судового засідання надала клопотання про розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 без участі представника селищної ради за наявними в матеріалах справи документами.

Представник відповідача Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області надала заяву про розгляд цивільної справи №627/1356/24 без участі представника нотаріальної контори.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис про смерть №29 від 01.10.2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.10.2018 року, виданого виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області /а.с. 9 розворот/.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14.09.1963 року Червонопрапорським с/ЗАГС Богодухівського району Харківської області є сином ОСОБА_2 /а.с.9/.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0239 га, кадастровий №:01:000:0232, що розташована на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

Вказана земельна ділянка належить померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №782016, виданого Краснокутською райдержадміністрацією 19.05.2003 року /а.с. 79/.

Житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 числиться за померлим ОСОБА_2 згідно запису в погосподарській книзі №10 на 2021-2025, номер об`єкту погосподарського обліку 03-7700-5, про що свідчить довідка старости Олексіївського старостинського округу №25-01-15/280 від 28.10.2024 /а.с.78/.

Згідно довідки КП «Краснокутське бюро технічної інвентаризації» від 14.11.2024 №612 встановлено, що за даними технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстроване.

22 листопада 2024 року до майна померлого ОСОБА_2 на підставі заяви гр. ОСОБА_1 заведено спадкову справу № 174/2024 /а.с.46-51/.

ОСОБА_2 , 1936 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації заповіт не складав, про що свідчить довідка №25-01-15/281 від 28.10.2024 року, видана Олексіївським старостинським округом Краснокутської селищної ради /а.с. 11/. Також даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №79266249 від 22.11.2024 /а.с.49-51/.

З копії довідки №25-01-15/298 від 15.11.2024 року, виданої Олексіївським старостинським округом Краснокутської селищної ради вбачається, що ОСОБА_2 на день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований сам за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.11 розворот/.

Згідно довідки №25-01-15/280 від 28.10.2024 року, виданої Олексіївським старостинським округом Краснокутської селищної ради встановлено, що гр. ОСОБА_2 , 1936 року народження дійсно до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав разом з сином за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 10 розворот/.

На звернення ОСОБА_1 до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого постановою державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори від 22.11.2024 року №534/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. Відмова нотаріуса, з урахуванням поданих уточнень в.о. завідувача В. Руденко від 16.04.2025 №138/01-16, мотивована тим, що ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , не прийняв спадщину та відсутні документи на спадкове майно.

Також з вказаної постанови вбачається, що спадкоємців, які прийняли спадщину, немає.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом. а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

За приписами ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом щодо майна батька ОСОБА_2 . При цьому, позивач проживав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , у визначений ст. 1270 ЦК України строк не заявив про відмову від спадщини, а відтак вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_2 та фактичного прийняття ним спадщини після смерті батька підтверджується актом депутата Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Свистун Ю.В., складеного 28 жовтня 2024 року, про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації, з якого вбачається, що ОСОБА_1 проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_2 до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації/ а.с.12/.

Також допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 зі своїм батьком ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , оскільки померлий хворів з 2016 року і потребував постійного стороннього догляду.

Окрім того, до матеріалів справи долучено довідку завідуючої амбулаторією загальної практики сімейної медицини ОСОБА_5 №7 від 03.02.2025 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 постійно здійснював догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , проживав разом з ним до дня його смерті по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 через свої хронічні хвороби потребував постійного стороннього догляду та медичного супроводу. ОСОБА_1 , знаходячись поруч з батьком, забезпечував йому необхідний догляд, включаючи годування, гігієнічні процедури, прийом ліків, супроводжував до лікарні.

Таким чином, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , є його син - позивач ОСОБА_1 , який на час смерті спадкодавця проживав з ним та здійснював необхідний догляд.

Відомостей про інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відтак, ОСОБА_1 , як син померлого, який проживав на час смерті свого батька ОСОБА_2 разом з ним, у силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно з п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.16 глави 10 Порядку № 296/5).

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку прийняв спадщину, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст.1217-1218, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 12, 13, 76-79, 81, 89, 247, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , після батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 6,0239 га, кадастровий номер: :01:000:0232 сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №782016, виданого Краснокутською райдержадміністрацією 19 травня 2003 року, після батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Представник позивача - адвокат Коваленко Олена Василівна, адреса для листування: АДРЕСА_3 .

Відповідач - Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, адреса місцезнаходження: вул. Охтирська, 1, с-ще Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область, 62002, .

Відповідач Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області, адреса місцезнаходження: вул. Миру, 138, с-ще Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, 62002, .

Суддя Каліберда В. А.