Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2025 Справа №607/16038/24 Провадження №2/607/172/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Романів К. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Великогаївська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про поділ майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Великогаївська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про поділ майна в натурі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 17.10.2022 на електронних торгах з реалізації нерухомого майна, позивачем було придбано частку у розмірі 7/20 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, загальною площею 132,6 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:1789, площею 0,0826 га. До моменту реалізації вищевказаної частки на торгах вона (частка) належала відповідачу ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що частина земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1789, в розмірі 0,075743 га, яка не була сформована як об`єкт цивільних прав, увійшла до складу спадщини ОСОБА_4 , котру, у встановленому законом порядку та у встановлений законом строк, фактично прийняв відповідач ОСОБА_3 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.01.2021 р. у справі №607/12259/20 було визнане недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_3 , 16.12.2019 р., за №1-816.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.12.2021 р. у справі №607/13530/20 було прийнято рішення скасувати рішення (запис) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1789, та припинити його право власності на вказану земельну ділянку, яка була успадкована.

Позивач звернувся до ОСОБА_2 (лист від 17.07.2023 р., б/н) із пропозицією, яку він отримав 20.07.2023, здійснити одночасно поділ в натурі об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 040 в Державному реєстрі речових прав, на підставі відповідного договору, з урахуванням розмірів належних їм часток у праві спільної часткової власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та варіант поділу, зазначеного у висновку ТОВ «Технічна інвентаризація об`єктів нерухомості» щодо технічної можливості виділу частки в об`єкті нерухомого майна від 07.03.2023 р., №69/23.

Проте, у семиденний строк з моменту отримання вказаної пропозиції, ОСОБА_2 так і не повідомив її про те чи згоден він, на договірних умовах, здійснити поділ в натурі об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 040 в Державному реєстрі речових прав.

Отже, вищеописані обставини у сукупності свідчить про те, що майнові права та інтереси позивача не визнаються ОСОБА_2 , порушуються ним, а тому з метою їх відновлення потребують судового захисту у спосіб, котрий обраний ним, й цілком відповідає моделі застосування принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній споруди.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та здійснити поділ в натурі об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 040 в Державному реєстрі речових прав, виділивши (передавши) ОСОБА_1 на праві приватної власності в натурі частину із вказаного тут майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності на нього, а саме 7/20 частин об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 040 в Державному реєстрі речових прав, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виокремивши, згідно варіанту, котрий вказаний у висновку ТОВ «Технічна інвентаризація об`єктів нерухомості» від 07.03.2023 p., №69/23, в окреме домоволодіння по житловому будинку, літ «А»: 1-1 кладова площею 13,3 кв.м, 1-2 кладова площею 8,4 кв.м, 2-7 житлова площею 9,9 кв.м, 2-8 житлова площею 14,1 кв.м. 2-9 житлова площею 13,7 кв.м, 2-10 санвузол площею 3,2 кв.м, 2-11 коридор площею 3,6 кв.м, 2-12 кухня площею 15,4 кв.м, 3-1 коридор площею 3,0 кв.м, 3-2 веранда площею 13,9 кв.м, 3-3 житлова площею 16,5 кв.м, 3-4 житлова площею 17,6 кв.м, вбиральня літ. «В»; огорожа 1, свердловина І, припинивши таким чином право спільної часткової власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 040 в Державному реєстрі речових прав, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, з підстав та обґрунтувань викладених у позові, не заперечує щодо заочного вирішення справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, також суду повідомив, що у разі задоволення позову можливо присвоїти виділеному житловому будинку адресний номер 9 А.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду призначено експертизу.

Ухвалою суду залишено без розгляду.

Ухвалою суду постановлено заочний розгляд справи.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що 17.10.2022 на електронних торгах з реалізації нерухомого майна, ОСОБА_1 було придбано частку в розмірі 7/20 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 132,6 кв. м., житловою площею 71.8 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, літ «А»: 1-1 кладова площею 13,3 кв. м, 1-2 кладова площею 8,4 кв. м, 2-7 житлова площею 9,9 кв. м, 2-8 житлова площею 14,1 кв. м. 2-9 житлова площею 13,7 кв. м, 2-10 санвузол площею 3,2 кв. м, 2-11 коридор площею 3,6 кв. м, 2-12 кухня площею 15,4 кв. м, 3-1 коридор площею 3,0 кв. м, 3-2 веранда площею 13,9 кв. м, 3-3 житлова площею 16,5 кв. м, 3-4 житлова площею 17,6 кв. м, вбиральня «В»; огорожа 1, свердловина І, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав 325470266 від 11.03.2023.

ОСОБА_2 є власником 13/20 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бриксою Т. І. 10 березня 2006 року та реєстраційного посвідчення Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації від 21 березня 2006 року (записано в реєстрову книгу за № 494).

16 грудня 2019 року ОСОБА_5 , державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 , згідно якого право власності на земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером :02:001:1789, яка належала ОСОБА_4 , перейшло до ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом.

Згідно із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 208875006 від 13 травня 2020 року земельна ділянка площею 0,0826 га з кадастровим номером :02:001:1789 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16 грудня 2019 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2010 року у справі №245/10 визначено ОСОБА_2 земельну ділянку необхідну для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 площею 68,57 кв. м. (земельні ділянки № 1 площею 32,27 кв. м. та № 2 площею 36,30 кв. м., які розташовані навколо будинку та господарського будинку, відповідно), у відповідності до висновку судової земельно-технічної експертизи № 2345 від 18 грудня 2008 року, надавши вказану ділянку йому у власність. Визнано частково недійсним державний акт серії ЯА № 016509 від 24 лютого 2005 року, виданий на ім`я ОСОБА_4 , на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0826 га. та виключено із вказаного державного акту земельну ділянку загальною площею 68.57 кв. м, необхідну для обслуговування 13/20 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 , згідно висновку судової земельнотехнічної експертизи №2345 від 18 грудня 2008 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/12259/20 від 25 січня 2021 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за номером 358/2019, видане 16 грудня 2019 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Гадзалишину Володимиру Володимировичу про спадкування після смерті ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0826 га, яка розташована в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області. У задоволенні позову в частині визнання недійсним заповіту, складеного від імені ОСОБА_4 , згідно якого земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером :02:001:1789, право власності на яку їй належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯФ №016509, виданого 24 лютого 2005 року, вона заповіла ОСОБА_3 відмовлено. В цій частині позовних вимог суд дійшов висновку, що наявність посвідченого заповіту щодо майна, яке частково належить позивачу, не є підставою для його недійсності, оскільки заповіт в цій частині є нечинним в силу закону.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/13530/21 від 13 грудня 2021 року скасовано рішення (запис) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0826 га за кадастровим номером :02:001:1789, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 16 грудня 2019 року, припинивши право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0826 га за кадастровим номером :02:001:1789.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/120-24/12573-БТ від 17.01.2025, за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, який був проведений експертом ОСОБА_6 , Тернопільським науково-дослідним експертно криміналістичним центром МВС, технічна можливість поділу (розділу) в натурі об`єкту нерухомого майна (жилого будинку), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на 2 (два) окремих об`єкти нерухомого майна (будинки, домоволодіння), з окремими входами/виходами є. Варіанти поділу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на дві частини частками на (по) 7/20 та 13/20 відповідно (пропорційно) наведено у додатоку 1, зображення 1.33,1.34 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта. Відповісти на запитання «Чи планується при цьому (при наданих експертом варіантах поділу (розділу) в натурі будинку за адресою: АДРЕСА_1 ) влаштування відокремлених газопостачання, водопостачання та електропостачання» не видається можливим, оскільки виходить за межі спеціальних знань судового експерта. Але при натурному огляді, який відбувся 07.01.2025 та 09.01.2025, було виявлено, що кожен власник домоволодіння має окремо виведений лічильник на електроенергію, котел, також окремо виведене водопостачання та водовідведення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що спірне майно підлягає поділу між сторонами з виділенням частки.

Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України).

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України).

Згідно із статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Положеннями статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з частиною третьою статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, за результатом системного аналізу усіх зазначених норм матеріального права, які були чинними на час зазначених правовідносин та на момент переходу права власності на будинковолодіння, можна зробити висновок, що в разі набуття права спільної сумісної власності на земельну ділянку співвласниками будинковолодіння з визначеними частками право власності на земельну ділянку переходить відповідно до розміру їх часток у будинковолодінні.

Саме такий висновок щодо застосування норм права у подібних відносинах викладено Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі N 6-1726цс16.

Судом встановлено, що розмір часток у спільній власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 складає 7/20 частки належні ОСОБА_1 , а 13/20 частки належні ОСОБА_2 .

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі N 2114/2-3819/11 (провадження N 61-1070св19) наголошено на необхідності забезпечення дійсного вирішення у дієвий спосіб спору, що виник та існує між сторонами та існування якого позбавляє їх можливості спільно використовувати єдиний об`єкт нерухомості без його поділу (виділу частки) в натурі.

За змістом частини третьої статті12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку, що варіант поділу спірного житлового будинку, запропонований експертом у висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 17.01.2025 №СЕ-19/120-24/12573-БТ, є оптимальним для вирішення цього спору, оскільки відповідає інтересам кожного із співвласників, є найбільш наближеним до розміру часток сторін у праві спільної часткової власності на будинковолодіння та передбачає найменший відступ від ідеальних часток.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а тому вважає, що позов підлягає до задоволення, та слід поділити в натурі житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи №СЕ-19/120-24/12573-БТ від 17.01.2025.

Також слід виділити ОСОБА_1 у власність 7/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку «А», загальною площею 132,6 кв. м., житловою площею 71,8 кв. м., 1-1 кладова площею 13.3 кв.м, 1-2 кладова площею 8,4 кв.м, 2-7 житловою площею 9,9 кв.м, 2-8 житловою площею 14,1 кв.м, 2-9 житловою площею 13,7 кв.м, 2-10 санвузол площею 3,2 кв.м, 2-11 коридор площею 3,6 кв.м, 2-12 кухня площею 15,4 кв.м, 3-1 коридор площею 3,0 кв.м, 3-2 веранда площею 13,9 кв.м, 3-3 житловою площею 16,5 кв.м. 3-4 житловою площею 17,6 кв.м, вбиральня літ. «В»; огорожа «1», свердловина «І».

Враховуючи можливість виділення в натурі, і можливість присвоєння адресного номера АДРЕСА_1 , суд вважає, слід визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку «А», загальною площею 132,6 кв. м., житловою площею 71,8 кв. м., 1-1 кладова площею 13.3 кв.м, 1-2 кладова площею 8,4 кв.м, 2-7 житловою площею 9,9 кв.м, 2-8 житловою площею 14,1 кв.м, 2-9 житловою площею 13,7 кв.м, 2-10 санвузол площею 3,2 кв.м, 2-11 коридор площею 3,6 кв.м, 2-12 кухня площею 15,4 кв.м, 3-1 коридор площею 3,0 кв.м, 3-2 веранда площею 13,9 кв.м, 3-3 житловою площею 16,5 кв.м. 3-4 житловою площею 17,6 кв.м, вбиральня літ. «В»; огорожа «1», свердловина «І».

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачі сплатили судовий збір у розмірі 15 766,26 грн, та за проведення експертизи в розмірі 15 281,28 грн.

Отже, підлягає розподілу судові витрати в сумі 31 047,54 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, і слід стягнути судові витрати з відповідача в користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Великогаївська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про поділ майна в натурі.

Поділити в натурі житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи №СЕ-19/120-24/12573-БТ від 17.01.2025.

Виділити ОСОБА_1 у власність 7/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку «А», загальною площею 132,6 кв. м., житловою площею 71,8 кв. м., 1-1 кладова площею 13.3 кв.м, 1-2 кладова площею 8,4 кв.м, 2-7 житловою площею 9,9 кв.м, 2-8 житловою площею 14,1 кв.м, 2-9 житловою площею 13,7 кв.м, 2-10 санвузол площею 3,2 кв.м, 2-11 коридор площею 3,6 кв.м, 2-12 кухня площею 15,4 кв.м, 3-1 коридор площею 3,0 кв.м, 3-2 веранда площею 13,9 кв.м, 3-3 житловою площею 16,5 кв.м. 3-4 житловою площею 17,6 кв.м, вбиральня літ. «В»; огорожа «1», свердловина «І».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку «А», загальною площею 132,6 кв. м., житловою площею 71,8 кв. м., 1-1 кладова площею 13.3 кв.м, 1-2 кладова площею 8,4 кв.м, 2-7 житловою площею 9,9 кв.м, 2-8 житловою площею 14,1 кв.м, 2-9 житловою площею 13,7 кв.м, 2-10 санвузол площею 3,2 кв.м, 2-11 коридор площею 3,6 кв.м, 2-12 кухня площею 15,4 кв.м, 3-1 коридор площею 3,0 кв.м, 3-2 веранда площею 13,9 кв.м, 3-3 житловою площею 16,5 кв.м. 3-4 житловою площею 17,6 кв.м, вбиральня літ. «В»; огорожа «1», свердловина «І».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 31 047,54 грн (тридцять одну тисячу сорок сім гривень 54 копійки).

Відповідачу направити копію заочного рішення суду, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення суду або апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги заочного рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, відповідачем може бути оскаржене заочне рішення суду в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, відповідачем з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, іншими учасниками справи з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину заочного рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ;

відповідачі:

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

Треті особи: Великогаївська сільська рада Тернопільський район Тернопільська область, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 04394875, місцезнаходження вул. Галицька, 47 с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області.

Повний текст рішення суду складено та підписано 28 квітня 2025 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко