Провадження № 2/127/2489/25
УХВАЛА

12 травня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміна Ю.А., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.05.2025 позовна заява було залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам, встановленим ст. 177 ЦПК України. Копію ухвали 03.05.2025 отримано позивачем ТОВ «Діджи Фінанс», що підтверджується інформацією з АСДС (довідка про доставку електронного документу).

06.05.2025 на адресу суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява представника позивача (у відповідь на ухвалу про залишення позовної заяви без руху).

Суд, розглянувши вказану заяву, дійшов висновку, що позивач не виконав вимог ухвали від 01.05.2025, а тому позовна заява підлягає поверненню.

Так, залишаючи позовну заяву без руху, суд вказав, що відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до поданої позовної заяви необхідно додати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

При цьому суд зазначав, що надана до матеріалів позову ксерокопія платіжної інструкції №8873 від 09.07.2024 (банк платника АТ «Сенс Банк») про оплату ТОВ «Діджи Фінанс» судового збору у розмірі 2422,40 грн є неналежним підтвердження сплати судового збору за подання цієї позовної заяви, адже за перевіркою зарахувань до спеціального фонду Державного бюджету України було встановлено здійснення позивачем цього платежу при зверненні до суду за його позовом раніше по цивільній справі №127/25773/24.

В межах вказаної справи ухвалою суду від 04.10.2024 позов позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду на підставі п.2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Отже позивач, звертаючись повторно до суду з цим позовом, у відповідності до положень ч. 5 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» мав сплатити судовий збір на загальних підставах за діючою на момент звернення ставкою та у визначеному розмірі, яка з врахуванням вимог п.1 ч. 1, ч. 3 ст. 4 цього Закону становить 2422,40 грн (3028 грн х 0,8), тобто із застосування коефіцієнту пониження ставки у зв`язку із поданням позовної заяви в електронній формі.

Представник позивача, подаючи заяву про усунення недоліків, вказує на те, що позивачем в повній мірі та належним чином сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, які зараховані до спеціального фонду держбюджету, при цьому позивачем не ставилось питання про повернення цієї суми.

Однак з такою позицією представника позивача щодо сплати судового збору не можна погодитись у даному випадку, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах, а тому суд не може вважати як належний доказ платіжний документ, що був поданий в іншій справі раніше. Так, Закон містить пряму вказівку про неможливість використання як доказу сплати судового збору квитанції, яка була подана в іншій справі. Подібні висновки з правовою позицією Верховного Суду містяться в постанові від 05.08.2021 справа №160/5879/20, в постанові від 13.02.2019, справа №1540/3297/18. Суд також звертає увагу на неналежне оформлення платіжного документу на вказану суму, де у реквізитах відсутня вказівка з інформацією в межах якої саме справи було сплачено цей судовий збір (правова позиція ВС в постанові від 16.01.2019, справа №905/1057/18, в ухвалі від 23.03.2021, справа №280/3218/20).

Суд звертає увагу, що у разі подання позовної заяви повторно після залишення її без розгляду судовий збір сплачується в межах конкретної справи на загальних підставах і незалежно від вирішення позивачем питання щодо повернення раніше сплачених коштів, як-то на підставі Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, на який посилається позивач, або ж у відповідності із ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 01.05.2025, а тому позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 185, 261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вважати неподаною та повернути позивачеві.

Додатково роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна