30.04.2025 Провадження по справі № 2/940/305/25
Справа № 940/516/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 квітня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 6860 від 24.01.2016 року в сумі 70489,22 гривень та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.01.2016 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 6860, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 1000 гривень, який в подальшому збільшено до 52800 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в обмін на зобов`язання відповідачки повернути кредит та сплатити відсотки у відповідності до умов договору.

На виконання умов вищевказаного договору позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Проте відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами не здійснила, внаслідок чого станом на 10.01.2025 року має заборгованість загальною сумою 70489,22 гривень, яку позивач просить стягнути в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що 24.01.2016 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 1000 гривень, який в подальшому збільшено до 52800 гривень, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту (а.с. 25) зі сплатою відсотків за користування кредитом в обмін на зобов`язання відповідачки повернути кредит та сплатити відсотки у відповідності до умов договору. Вказаний договір був укладений шляхом отримання банком підписаної та заповненої відповідачкою заяви № 6860 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 20). В заяві міститься інформація про те, що ОСОБА_1 ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення, та погодилася з ними.

На виконання умов вищевказаного договору позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, проте відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами не здійснила, внаслідок чого станом на 10.01.2025 року має заборгованість за договором від 24.01.2016 року в сумі 70489,22 гривень, в тому числі 49511,38 гривень заборгованості за кредитом, 20977,84 гривень заборгованості за відсотками (розрахунок заборгованості а.с. 26-33, виписка з рахунку про рух коштів а.с. 34-49).

13.01.2025 року позивачем на адресу відповідачки було направлено письмову вимогу про сплату боргу в сумі 70489,22 гривень, проте остання залишилась без задоволення (а.с. 69-70).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із дослідженого судом кредитного договору № 6860 від 24.01.2016 року, укладеного між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 у формі заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, встановлено, що останній укладений в письмовій формі та зі сторони споживача підписано власноручним підписом.

Отже, підписання даного кредитного договору свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовф`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З боку відповідачки, яка про відкриття провадження у справі, дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, не надано до суду переконливих доказів необґрунтованості позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачкою порушено умови кредитного договору № 6860 від 24.01.2016 року та не виконано взятих на себе зобов`язань.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 гривень як передбачено ч. 2 ст. 4 З «Про судовий збір» станом на 01.01.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 800 від 11.03.2025 року (а.с. 8), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідачки.

Керуючись ст.ст. 525-527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», код ЄДРПОУ 14282829, юридична адреса: 04070, Україна, м. Київ, вул. Андріївська, 4, заборгованість за кредитним договором № 6860 від 24.01.2016 року в сумі 70489 (сімдесят тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 22 копійки та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович