Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

заявниці - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту перебування на утриманні

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду з даною заявою у якій зазначає, що з 22.08.1967 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Позивачка перебувала на утриманні чоловіка, оскільки розмір її пенсії становив лише 2700 грн., що є меншим від розміру пенсії, яку отримував чоловік. ОСОБА_2 отримував пенсію у розмірі близько 10000 грн. на місяць, яку віддавав їй, а вона витрачала ці гроші на оплату квартири, комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, придбання ліків тощо. Пенсія чоловіка була постійним і основним джерелом для існування їхньої сім`ї, задоволення першочергових потреб. Після його смерті вона звернулася до ГУ ПФ України в Харківській області із заявою про переведення на пенсію у зв"язку з втратою годувальника. Однак, їй було відмовлено, оскільки відсутні документи про перебування її на утриманні померлого годувальника, про що видано рішення відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФ України в Харківській області від 15.08.2024 року № 51. А тому просить суд встановити факт перебування її ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала та просила суд задовольнити вимоги заяви.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутності представника Головного управління.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що вона є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Її батьки з часу одруження і до батькової смерті проживали разом. Проживали вони у АДРЕСА_1 . У червні 2022 року вона з сім"єю чоловіком та сином, у зв"язку з війною виїхали з м. Маріуполь. Батьки залишилися проживати у м. Маріуполь, оскільки були людьми похилого віку, пенсіонерами. Батько хворів. Вони постійно спілкувалися з батьками по телефону. Після смерті батька, її мати ІНФОРМАЦІЯ_3 приїхала у м. Ужгород. Коли батько був живий, то пенсія у нього була набагато більша, ніж у її матері. Фактично мати перебувала на утриманні батька, оскільки розмір її пенсії був мінімальний, і усі побутові потреби задовольнялися за пенсію батька.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 " ОСОБА_5 показав, що з 1990 року одружений з ОСОБА_3 . Батьки його дружини протягом всього часу проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . 29.05.2022 року він з дружиною та сином виїхав у м. Ужгород. Тесть і теща залишилися проживати у Маріуполі. Тесть отримував набагато більшу пенсію ніж теща, і фактично теща перебувала на його утриманні. Після виїзду з Маріуполя вони постійно спілкувалися з ними телефоном. Потім тест захворів і помер, а теща залишившись одна, через 40 днів приїхала у м. Ужгород.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що дідуся і бабусю бачила востаннє у листопаді 2021 року, але постійно спілкувалася з ними телефоном. Вони проживали в АДРЕСА_1 . Вона знає, що бабуся отримувала мінімальну пенсію, і усі побутові потреби оплачувалися за пенсію дідуся. Після початку війни її батьки виїхали у м. Ужгород, а дідусь і бабуся залишилися проживати у м. Маріуполь, а коли дідусь помер, то бабуся, через деякий час також приїхала в Ужгород.

Заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, дослідивши матеріали справи суд доходить наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з роз`ясненнями п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки,

тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Судом встановлено, що з 22.08.1967 року ОСОБА_2 , 1949 року народження, та ОСОБА_1 , 1949 року народження, перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 5 від 01.04.2025 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про про смерть серії НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Як убачається з рішення відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.08.2024 року № 51, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася із заявою від 07.08.2024 року щодо переходу на пенсію по втраті годувальника, однак, згідно вищевказаного рішення, їй відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, у зв"язку з відсутністю документі про перебування на утриманні померлого годувальника.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Частиною 3 статті 36 цього Закону передбачено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до п. 8 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди,якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Верховний Суд у постанові від 13.01.2021 року у справі № 592/17552/18 зазначив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ в Донецькій області (м. Маріуполь Лівобережне) і отримує пенсію за віком у розмірі 3240,00 грн. станом на вересень 2024 року.

Також, встановлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФ в Донецькій області (м. Маріуполь Лівобережне) та розмір його пенсії станом на 28.02.2024 року становив 12164 грн.

Отже, розмір пенсії ОСОБА_2 був суттєво вищим від пенсії, яку отримує ОСОБА_2 , а тому допомога ОСОБА_2 була постійним та основним джерелом засобів до існування для ОСОБА_1 .

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до моменту смерті останнього проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, що підтверджується показами свідків, відмітками у паспортах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про місце реєстрації проживання, з яких убачається, що з 16.03.2001 року їх місце проживання зареєстроване за вищевказаною адресою.

Крім того, відповідно до довідки про причину смерті (до форми №106/у №1224, яка видається для поховання) від 04.04.2023 року, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , і причиною смерті є набряк головного мозку, хронічна судинна мозкова недостатність, церебральний атеросклероз, отримувачем зазначеної довідки була ОСОБА_1 .

А тому на підставі вищенаведеного, враховуючи, що в ході розгляду справи судом встановлено, що допомога ОСОБА_2 , яку він надавав своїй дружині ОСОБА_1 була її основним і постійним джерелом засобів до існування, тобто надавалася їй систематично протягом тривалого часу, а встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки є необхідним для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд доходить висновку, що що вимога заявниці про встановлення факту перебування її на утриманні покійного чоловіка, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 293, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , по день його смерті.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук