Справа 688/99/23
№ 2/688/25/25
Рішення

Іменем України

(заочне)

24 квітня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

за участю секретаря судових засідань Кулеші Л.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, поділ майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, поділ майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. Позов мотивовано тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить домоволодіння по АДРЕСА_1 . Частка позивачки складає 29/50 частин будинковолодіння, відповідачки - 21/50 частин будинковолодіння. Згідно відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно, вказане домоволодіння складається з одноповерхового дерев`яного житлового будинку, з дерев`яною прибудовою, загальною площею 74,9 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., цегляного сараю (Г), цегляного сараю (Д), цегляної літньої кухні (В), металевого гаража (Б). Для обслуговування будинковолодіння за будинком закріплена земельна ділянка площею 847 кв.м., яка не приватизована. Вказуючи на те, що позбавлена можливості у позасудовому порядку припинити право спільної часткової власності з відповідачкою через відсутність згоди останньої, позивачка просила здійснити поділ будинковолодіння з господарськими спорудами відповідно до часток співвласників по фактичному користуванню, встановити порядок користування земельною ділянкою, виділивши їй у користування 491,26 кв.м. у відповідності з її долею в праві власності на житловий будинок.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про проведення судового розгляду у її відсутності, позов підтримала, не заперечила проти постановлення заочного рішення.

Позиція відповідачки.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовчі та судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання та судового розгляду повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на сайті «Судова влада». На адресу суду повернулися поштові відправлення, з довідкою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачка відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

04.01.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

13.01.2023 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_2

16.01.2023 суд відкрив провадження в справі та призначив підготовче засідання на 06.02.2023, яке відкладалося на 02.03.2023.

02.03.2023 суд за клопотанням позивачки призначив судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, зупинив провадження в справі.

29.01.2024 до суду повернута справа з повідомленням судового експерта про те, що оплата експертизи не здійснена.

09.02.2024 суд поновив провадження у справі, призначив підготовче засідання на 13.02.2024, яке відкладалося на 04.03.2024.

04.03.2024 суд призначив судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, зупинив провадження в справі.

06.02.2025 до суду надійшов висновок експерта та матеріали цивільної справи.

12.02.2025 суд поновив провадження у справі та призначив її до підготовчого засідання на 21.02.2025, роз`яснив учасникам їх право знайомитися з матеріалами експертизи.

Підготовче засідання відкладалося на 18.03.2025.

18.03.2025 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду на 24.04.2025.

24.04.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права спільної часткової власності, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Суд встановив, що спірний житловий будинок загальною площею 74,9 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., з належними надвірними спорудами по АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності двох співвласників сторін у справі.

Згідно відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно, вказане домоволодіння складається з одноповерхового дерев`яного житлового будинку, з дерев`яною прибудовою, загальною площею 74,9 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., цегляного сараю (Г), цегляного сараю (Д), цегляної літньої кухні (В), металевого гаража (Б). Для обслуговування будинковолодіння за ним закріплена земельна ділянка площею 847 кв.м., яка не приватизована.

Позивачці ОСОБА_1 належить 29/50 частини жилого будинку з належними надвірними спорудами відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідачці ОСОБА_2 належить 21/50 частина вказаного житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно технічного паспорта житловий будинок (А-1) АДРЕСА_1 складається з двох відокремлених частин з окремими входами: кухня 1-1, площею 8,6 кв.м., кімната 1-2, площею 12.1 кв.м., коридор І, площею 10,1 кв.м., всього по групі приміщень 30,8 кв.м.; коридор 2-1, площею 5,9 кв.м, кімната 2-2 площею 12,2 кв.м., кімната 2-3, площею 14 кв.м., веранда (кухня) П, площею 8,6 кв.м., веранда Ш, площею 3,4 кв.м., всього по групі приміщень 44,1 кв.м.

Відповідно до висновку експерта №15/24 від 26.12.2024 дійсна вартість житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 на час проведення експертизи складає 129 092 грн, без ПДВ.

У фактичному користуванні ОСОБА_1 перебувають приміщення: коридор 2-1, площею 5,9 кв.м, кімната 2-2 площею 12,2 кв.м., кімната 2-3, площею 14 кв.м., веранда (кухня) П, площею 8,6 кв.м., веранда Ш, площею 3,4 кв.м., всього по групі приміщень 44,1 кв.м., що складає 29/50 частин житлового будинку, господарська будівля сарай (Д), площею забудови 23,9 кв.м. та частина огорожі.

У фактичному користуванні відповідачки ОСОБА_2 перебувають приміщення: кухня 1-1, площею 8,6 кв.м., кімната 1-2, площею 12.1 кв.м., коридор І, площею 10,1 кв.м., всього по групі приміщень 30,8 кв.м., що складає 21/50 частини житлового будинку та господарські будівлі: гараж (Б), літня кухня (В), сарай (Г).

Експертом встановлено, що розподіл будинку по фактичному користуванню є технічно можливим. Для повного відокремлення частин будинку в ізольовані квартири проведення будівельно-монтажних робіт не потрібне, оскільки приміщення житлового будинку фактично відокремлені, облаштовані окремими входами, експлуатуються роздільно, приміщення спільного користування відсутні.

Висновком експерта запропоновано поділити житловий будинок та господарські будівлі між співвласниками згідно фактичного користування. Інших варіантів поділу будинковолодіння експертом не визначалося тому, що житловий будинок і господарські будівлі фактично поділені і вже знаходяться в користуванні співвласників.

Також висновком експерта визначено варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,0847 га по АДРЕСА_1 з урахуванням розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який належить сторонам на праві спільної часткової власності з врахуванням варіанту поділу житлового будинку та господарських споруд, за яким позивачці ОСОБА_1 підлягає виділу у користування 0,0491 га земельної ділянки, відповідачці ОСОБА_2 0,0356 га земельної ділянки.

Позивач не може без згоди іншого співвласника вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами: технічним паспортом на будинковолодіння, свідоцтвом про право на спадщину, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, висновком експерта та іншими матеріалами справи.

Норми права, які застосував суд та висновки суду.

Право володіння, користування та розпорядження своїм майном становлять зміст права власності (стаття 317 ЦК України).

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Інститут права спільної власності характеризується множинністю суб`єктів та єдністю об`єкта. Він оформлює відносини з приводу приналежності майна (речі) одночасно кільком особам - суб`єктам відносин власності (співвласникам). Причому відносини спільної власності можуть виникати між будь-якими суб`єктами права власності - фізичними, юридичними особами, державою, територіальними громадами тощо. Суб`єкти права спільної власності, як і будь-який власник, на свій розсуд володіють, користуються і розпоряджаються належним їм майном, але правомочності володіння, користування і розпорядження даним майном вони здійснюють сумісно.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками, за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право спільної часткової власності виникає на майно, що належить одночасно двом, або більше особам, із визначенням часток кожного із співвласників.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (один будинок - два співвласники); єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до висновку експерта, існує один варіант поділу будинковолодіння в натурі по фактичному користуванню та варіант визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників та по фактичному користуванню. Позивачка просить поділити будинковолодіння та встановити порядок користування земельною ділянкою по фактичному користуванню, що не завдасть неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Спірне будинковолодіння належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивачки є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Ураховуючи те, що після поділу майна та виділу позивачці частки зі спільного нерухомого майна в натурі, право спільної власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від площі іншого (інших) співвласників, тобто має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України.

Згідно з п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року - поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Таким чином, при виділі у власність позивачу частини спірного житлового будинку суд повинен зазначити у судовому рішенні, яка частка виділяється відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 08 березня 2023 року (справа № 559/1923/17, провадження № 61-5181св22)

Суд встановив, що є технічна можливість поділу в натурі будинковолодіння, що знаходиться у спільній частковій власності сторін відповідно до їх часток так, щоб це найбільше відповідало ідеальним часткам співвласників, що узгоджується з позицією ВС КЦС, (справа №712/1852/19 від 15 лютого 2023 року);

Технічна можливість поділу спірного будинковолодіння підтверджується висновком судового експерта ОСОБА_3 №15/24 від 26.12.2024.

Отже у власність позивачці ОСОБА_1 підлягає виділенню частина будинку, яка знаходиться у її фактичному користуванні, а саме: 2-1 коридор, площею 5,9 кв.м, 2-2 кімната, площею 12,2 кв.м.; 2-3 кімната, площею 14 кв.м., ІІ кухня, площею 8,6 кв.м, ІІІ коридор, площею 3,4 кв.м., загальною площею 44,1 кв.м.; господарська будівлю літ. Д (сарай) та 29/50 частини огорожі (згідно технічного паспорту БТІ).

Також у користування позивачці ОСОБА_1 підлягає виділенню частина земельної ділянки, що перебуває у її фактичному користуванні, розміром 0,0491 га із загальної площі земельної ділянки 0,0847 га, позначена зеленим кольором, на план схемі Варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначеної у додатку 3 висновку експертизи.

Відповідно у власності відповідачки ОСОБА_2 залишається частина будинку, яка знаходиться у її фактичному користуванні, а саме: 1-1 кухня, площею 8,6 кв.м., 1-2 кімната, площею 12,1 кв.м, І коридор, площею 10,1 кв.м., загальною площею 30,8 кв.м. та господарські будівлі літ. Б (гараж), літ В (літня кухня), літ. Г (сарай) (згідно технічного паспорту БТІ).

Також відповідачці ОСОБА_2 залишається у користуванні частина земельної ділянки за фактичним користуванням, розміром 0,0356 га із загальної площі земельної ділянки 0,0847 га, позначена жовтим кольором, на план схемі Варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначеної у додатку 3 висновку експертизи.

Суд зауважує, що інтереси сторін таким поділом будинку та земельної ділянки не будуть порушені, оскільки відповідно до висновку експерта, існує один варіант поділу будинку в натурі, який передбачає відступ від розміру ідеальної частки відповідачки у сторону збільшення її реальної частки, що не завдає неспівмірної шкоди господарському призначенню майна та відповідає фактичному користуванню співвласників.

За таких обставин позов про поділ майна між співвласниками підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених

Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 319, 364 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, поділ майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою задовольнити.

Поділити будинковолодіння, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 між двома співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності та фактичного порядку користування, який склався .

Виділити у власність ОСОБА_1 29/50 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , а саме приміщення: 2-1 коридор, площею 5,9 кв.м, 2-2 кімната, площею 12,2 кв.м.; 2-3 кімната, площею 14 кв.м., ІІ кухня, площею 8,6 кв.м, ІІІ коридор, площею 3,4 кв.м., загальною площею 44,1 кв.м.; господарську будівлю літ. Д (сарай) та 29/50 частини огорожі (згідно технічного паспорту БТІ).

Залишити у власності ОСОБА_2 21/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , а саме приміщення: 1-1 кухня, площею 8,6 кв.м., 1-2 кімната, площею 12,1 кв.м, І коридор, площею 10,1 кв.м., загальною площею 30,8 кв.м. та господарські будівлі літ. Б (гараж), літ В (літня кухня), літ. Г (сарай) (згідно технічного паспорту БТІ).

Встановити порядок користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , з врахуванням варіанту поділу житлового будинку та господарських будівель і споруд між сторонами.

Виділити у користування ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,0491 га, позначену зеленим кольором на план схемі Варіанту встановлення порядку користування (розподілу) земельною ділянкою відповідно до часток співвласників будинку (додаток 3 висновку експертизи).

Залишити у користуванні ОСОБА_2 частину земельної ділянки площею 0,0356 га, позначену жовтим кольором на план схемі Варіанту встановлення порядку користування (розподілу) земельною ділянкою відповідно до часток співвласників будинку (додаток 3 висновку експертизи).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1984,80 грн судових витрат, що складаються з судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право подати апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 виданий 02.02.2000 Шепетівським МВУМВС.

Повний текст рішення складений 08.05.2025

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК