Справа № 194/112/25
Номер провадження № 2/194/346/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09.07.2019 року по справі № 194/1104/19 з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частини його доходів до досягнення дитиною повноліття. При цьому, зазначає, що у нього відбулися зміни його матеріального становища та стану здоров?я, зокрема його звільнення з шахти «Західно-Донбаська» ШУ «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» 02.10.2024 року у зв?язку з невідповідністю стану здоров?я виконуваній роботі - за п.2 ст.40К3пПУкраїни (запис №13 трудової книжки). Так, відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААД №078835 від 26.09.2024 року йому первинно було встановлено третю групу інвалідності загального захворювання з 24.09.2024 року та рекомендовано лікування у сімейного лікаря, кардіолога. Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого за № 5027 з 06.06.2024р. по 14.06.2024 р. його було встановлено основний діагноз:IXC: QГІМ передньобокових відділів ЛІ,КАГ (06.06.24р. оклюзія ПМІГЛК, стеноз ДІПМІГ до 50%, стеноз ПКА до 30%), ендопротезування ПМШГЛКА, НМК 3 ст. (помірна), НАК 1ст., НТК 2 ст., ГХШ ст.І ступ-ризик З (високий), гіпокінезія переднього та перегородкового відділу ЛІІ СНІ зі збереженою ФВ 58%. Крім того, просить звернути увагу суду, що у разі задоволення його позовної заяви та стягнення на утримання сина ОСОБА_4 - 1/6 частки від моїх доходів, які складаються лише з пенсійних виплат, то дитина буде отримувати 1645,40 грн., що є більшим за 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, зокрема - 1598,00 грн., а тому права дитини в даному випадку не будуть порушені, враховуючи також і те, що дитину повинні утримавати оба з батьків, тобто і мати також. Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 липня 2019 року по справі № 194/1104/19 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/2 на 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; виконавчий лист, виданий на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 липня 2019 року по справі № 194/1104/19, відкликати з виконання.

Позивач в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надала до суду письмові пояснення, в яких з позовними вимогами погоджується частково, а саме просить зменшити аліменти до 1/4, оскільки згідно Сімейного кодексу України на одну дитину стягується аліменти у розмірі однієї чверті, просить розглядати справу без її участі.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 липня 2019 року по справі № 194/1104/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збільшили розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/2 частини його доходів до досягнення дитиною повноліття.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно трудової книжці, заповненої на ім`я ОСОБА_1 , останній звільнений 02.10.2024 року за станом здоров`я, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за ч.2 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до розрахункового листа дільниці з вибутку №2, ОСОБА_1 , у жовтні 2024 року отримав виплату у розмірі 85792, 41 грн.

Відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААД №078835 від 26.09.2024 року йому первинно було встановлено третю групу інвалідності загального захворювання з 24.09.2024 року та рекомендовано лікування у сімейного лікаря, кардіолога та санаторно-курортне лікування.

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого за № 5027 з 06.06.2024р. по 14.06.2024 р. позивачу було встановлено основний діагноз: IXC:Q ГІМ передньобокових відділів ЛІ,КАГ (06.06.24р. оклюзія ПМІГЛК, стеноз ДІПМІГ до 50%, стеноз ПКА до 30%), ендопротезування ПМШГЛКА, НМК 3 ст. (помірна), НАК 1ст., НТК 2 ст., ГХШ ст.І ступ-ризик З (високий), гіпокінезія переднього та перегородкового відділу ЛІІ СНІ зі збереженою ФВ 58%.

Згідно довідки про доходи № 008029, ОСОБА_1 за грудень 2024 отримав дохід у вигляді пенсії у розмірі 4935, 12 грн.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Ст. 180 Сімейного Кодексу України також передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

У відповідності зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що після ухвалення рішення Тернівським міським судом Дніпропетровської області від 09.07.2019 року у позивача змінився стан здоров`я.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22серпня 2022року у справі № 712/6313/21.

Отже, при ухваленні рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 стосовно того, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ще однієї дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення свого майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що після постановлення рішення Тернівським міським судом Дніпропетровської області від 09.07.2019 року у позивача змінився стан здоров`я та матеріальне становище, бо він з 02.10.2024 року звільнений у зв`язку з виходом на пенсію, та 24.09.2024 року йому встановлено 3 групу інвалідності.

Однак, суд враховує, що насамперед повинні бути забезпеченні діти для їх необхідних умов для розвитку. При цьому, позивач перебуває на обліку в ПФУ та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 4935, 12 грн.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/2 до 1/4 частини всіх видів його доходів.

Зменшення розміру аліментів саме в такій частині не буде порушувати права дитини на належне матеріальне забезпечення.

Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з позивача, становить 25 % заробітної плати.

З урахуванням того, що позивач не ставить питання про стягнення судового збору з відповідача, суд не вирішує це питання при постановленні судового рішення.

На підставі ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 180-182 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду, - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 липня 2019 року по справі № 194/1104/19 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Виконавчий лист, виданий Тернівським міським судом Дніпропетровської області по справі № 194/1104/19 про збільшення розміру аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), відкликати з виконання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 02 травня 2025 року.

Головуючий суддя В.О. Коря гін