Справа № 159/650/25 Головуючий у 1 інстанції: Смалюх Р. Я.
Провадження № 22-ц/802/530/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Осіпука В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансов компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 103656 від 16.12.2022 у розмірі 16218,62 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.12.2022 року між первісним кредитором TOB «ФК «Кредіплюс» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 103656, згідно з умовами якого відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 12 000,30 грн на його картковий рахунок та 2117,70 грн для погашення комісії за надання кредиту.

28.06.2023 між TOB «ФК «Кредіплюс» та позивачем укладено договір факторингу № 28/06/2023-01 відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №102656, укладеного з відповідачем.

Станом на день формування позовної заяви у позичальника існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 16218,62 грн, яка складається з 11738,91 грн заборгованості за тілом кредиту, 3878,71 грн заборгованості за процентами, 601,00 грн заборгованості за комісіями.

Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу.

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про споживчий кредит №103656 від 15.12.2022 у розмірі 15 617,62 грн, з яких:- 11 738,91 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту; - З 078,71 грн простроченої заборгованості за процентами.

Відмовлено у стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованості за комісією в розмірі 601,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Позивач ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» подало апеляційну скаргу на заочне рішення суду від 27 лютого 2025 року, в частині розподілу судових витрат. Вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, не надав оцінку обумовленими сторонами підпунктам 4.2, 4.4 Договору про надання правової допомоги, залишив поза увагою умову сплати вартості послуг клієнтом адвокату впродовж десяти днів з моменту прийняття рішення. Сторони погодили фіксований розмір гонорару, тому сторона могла не зазначати детальний опис відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зазначив про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, оскільки до позову були приєднані докази, надані на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, які судом першої інстанції враховані не були. Крім того, 04 березня 2025 року позивач сплатив послуги адвоката Бачинського О. М. в обумовленому обсязі. Просив рішення суду першої інстанції, в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, в розмірі 7000, 00 грн, в суді апеляційної інстанції 4000 грн.

Рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, жодною із сторін не оскаржується, а тому апеляційним судом рішення в означувальній частині не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 6 травня 2025 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в оскарженій частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правової допомоги №20250107-1К від 07.01.2025 укладеного позивачем з адвокатом Бачинським О.М., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Бачинського О.М., копію розрахунку суми судових витрат у справі за договором про споживчий кредит № 103656 від 16.12.2022 у якому зазначено, що сума витрат яку очікує понести позивач складає 7000 грн, у що включається оплата послуг адвоката за аналіз документів, підготовку позовної заяви, збирання доказів долучених до позовної заяви, підготовку та подання заяв, скарг, клопотань. Інших процесуальних документів у ході розгляду заяви.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було надано належної оцінки необхідності та розміру понесення витрат правничої допомоги по відношенню до виконаних робіт не заслуговують на увагу та спростовуються змістом оскаржуваного рішення.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Щоб суд мав реальну можливість оцінити заявлену суму витрат на правничу допомогу щодо вказаних критеріїв, позивачу належить надати всі передбачені законом докази, в тому числі і детальний розрахунок вчинених ним дій з надання правничої допомоги.

У позовній заяві у справі, що розглядається, зазначено «..попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить суму судового збору 2422,40 грн, суму витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн..», а також зазначено вимогу про стягнення з відповідача в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» 2422,40 грн судового збору, 7000 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктами 4.2-4.8 Договору про надання правової допомоги № 20240723.1 від 23 липня 2024 року у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороди у розмірі 7000 грн. У разі ухвалення судом рішення суду про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж десяти днів з моменту постановлення судом рішення суду. За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін (сторонами), акт надсилається клієнту поштою (електронною поштою, передається особисто). На письмову вимогу клієнта, адвокат може надавати акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги. Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом п`яти днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокату письмові аргументовані заперечення на акт. Сума, визначена у пункту 4. 2 Договору, є гонораром адвоката за надання правової допомоги та поверненню не підлягає. Всі розрахунки проводяться у безготівковій формі в національній валюті гривні, на підставі відповідного рахунку на оплату.

Відповідно до орієнтовного розрахунку суми судових витрат, приєднаного до позову, в суму гонорару включається оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, за підготовку позовної заяви у справі, за збирання доказів, долучених до позовної заяви, за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи (а.с. 50).

Акту про надані послуги, як це передбачено умовами укладеного договору, який би свідчив про реальне надання послуг та виконання взятих на себе адвокатом зобов`язань, позивачем до позовної заяви чи з іншими заявами по суті до ухвалення судом рішення не подано.

Акт про надання правової допомоги, підписаний сторонами договору, згідно його умов, засвідчує надання адвокатом послуг та прийняття таких послуг клієнтом.

Відсутність на час ухвалення рішення в матеріалах справи акту про надання правової допомоги, який відповідно до умов пунктів 4. 5, 4. 6 Договору про надання правової допомоги є документом, який узгоджується та оформлюється сторонами за результатами надання правової допомоги, в сукупності із відсутністю доказів оплати гонорару, були достатніми підставами для відмови судом першої інстанції у стягненні витрат позивача на професійну правничу допомоги з відповідача в користь позивача, оскільки ці документи є підтвердженням реальності таких судових витрат. Враховуючи умови договору про надання правової допомоги, акт передбачає не лише розмір гонорару, що підлягає сплаті позивачем в користь адвоката, але й перелік наданої правової допомоги. Орієнтовний (попередній) розрахунок витрат на правову допомогу, який містить у собі перелік послуг, що передбачаються для надання клієнту, є виключно викладом прогнозованих дій адвоката, планом надання послуг, але не фіксує вже надані клієнту послуги. Крім того, договір про надання правової допомоги не містить у собі обумовленого переліку наданих послуг, а виключно загальне положення про надання правової допомоги в цій справі.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивачем не доведено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Отже, оскаржуване судове рішення, в частині вирішення судових витрат, ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги і відповідно, відмовляє у стягненні 4000 грн, які складаються із витрат на правничу допомогу адвоката в апеляційному суді, на підставі пункту 2 частини другої 141, статті 382 ЦПК України.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року, в оскарженій частині, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді