КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6786/2025 Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 361/562/23

06 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Сакалюка Дмитра Васильовича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Дутчака І.М., у цивільній справіза позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначало, що 01 липня 2022 року у Броварському районі Київській області на а/д Київ-Чернігів до с. Княжичі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_3 ; автомобіля "Skoda", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля "ЗАЗ", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

У результаті ДТП транспортним засобам було завдано матеріальні збитки.

Відповідно до інформації поліції та постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року у справі № 361/5104/22 вказана вище ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля "ЗАЗ", д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою суду провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому зазначав, що закінчення строків накладення адміністративного стягнення не означає відсутність складу адміністративного правопорушення та відсутність вини у порушенні ПДР, що призвело до ДТП.

На момент цієї ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача- ОСОБА_1 всупереч вимогам закону, застрахованою не була.

Зазначав, що з огляду на те, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то після події потерпілий у ДТП ( ОСОБА_3 ) подав заяву про виплату страхового відшкодування до МТСБУ.

Враховуючи вимоги законодавства та на підставі документів, зокрема, поданої до МТСБУ заяви потерпілого ОСОБА_3 , який є власником пошкодженого автомобіля "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , звіту № А07-16 від 29 липня 2022 року про оцінку даного автомобіля, виконаного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , за участі аварійного комісара ОСОБА_6 , якому доручено проведення оцінки, наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих і платіжного доручення, потерпілому безпосередньо на його рахунок здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 55325 грн. 37 коп.

Також МТСБУ було понесено витрати на оплату послуг оцінювача (аварійного комісара) у розмірі 4418 грн.

Відповідно до п.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Вважає, що до МТСБУ після виплати страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги, яке потерпіла особа має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки винним у вчиненні ДТП, що мало місце 01.07.2022 року є відповідач - ОСОБА_1 , то позивач набув право вимоги відшкодування збитків до нього.

З урахуванням викладеного, просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача -МТСБУ матеріальну шкоду у розмірі 59 743, 37 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2024 року в задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 січня 2025 року представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Сакалюк Дмитро Васильович подав апеляційну скаргу, в якій просив суд рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги МТСБ задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим що, ухваливши рішення про відмову в задоволенні позову, суд неповно дослідив докази, що додані до позовної заяви, не взяв до уваги позицію позивача, висвітлену в позові, поясненнях та відповіді на відзив, не врахував судову практику, в результаті чого ухвалив рішення, що суперечить нормам чинного законодавства.

Зазначає, що відносно відповідача 20.10.2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, яку було закрито у зв?язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, однак в цій постанові не міститься відомостей про те, що відповідач визнаний невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме- скоєнні ДТП, що сталася 01.07.2022 року за участю автомобіля потерпілого. Вказує на те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито саме за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст. 38 КУпАП, а не за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

З правового аналізу ст. 38 КУПАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в постанові Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2022 року, N? 361/5104/22 відносно відповідача ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП не містилося відомостей про те, що він не є винним у вчиненні ДТП, тобто вину відповідача не було спростовано.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі N? 674/1666/14-ц вказано, що «зобов?язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв?язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою». Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв?язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, наслідком такої протиправної поведінки. При цьому, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, законодавством не покладається на позивача обов?язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладений обов?язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Зазначає, що відповідач не надав жодного доказу, який би спростував його вину у скоєнні ДТП, а тому вважає, що останній не може бути звільнений від відшкодування шкоди на підставі ч. 2 ст. 1166 ЦК України.

Вказує на те, що відповідно до протоколу поліції про адміністративне правопорушення серії ААБ N? 256507, саме ОСОБА_1 , тобто відповідач, керував автомобілем «ЗАЗ 110308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не переконався, що це буде безпечно, здійснив маневр і відбулося зіткнення з іншими транспортними засобами. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Звертає увагу суду, що саме відносно відповідача працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, більше ні на кого з учасників ДТП від 01.07.2022 року протоколи не складались. Свою невинуватість відповідач не доводив та протокол про адміністративне правопорушення не оскаржував. Отже, апелянт вважає, що порушення відповідачем Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП, мало місце, адже встановлено причинно-наслідковий зв?язок між порушенням ПДР та ДТП від 01.07.2022 року, що в свою чергу спричинило механічні пошкодження автомобілів з матеріальними збитками.

Звертає також увагу на те, що закінчення строків накладання адміністративного стягнення не означає відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення та відсутність вини відповідача у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП. Аналогічної позиції дотримується Касаційний господарський суд у постанові по справі N? 927/623/18 від 16.04.2019 року, зазначаючи, що закриття справи керуючись ст. 38 КУпАП, можливе лише у разі наявності вини особи у вчиненні правопорушення, тобто, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, не є реабілітуючою, тобто, не є обставиною яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

17 березня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_1 .

Однак, відзив на апеляційну скаргу, не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Відповідно до пункту 5.22. Національного стандарту України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2020), затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01 липня 2020 року № 144, підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків.

За звичаями ділового обороту реквізит «Підпис» розміщується завжди у кінці документа, під його основним змістом, тобто, під текстом документа, для того, щоб зафіксувати дійсне схвалення автором документа його тексту та унеможливити спотворення його змісту.

Зазначене узгоджується із висновками, викладеними у змісті постанови Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 161/11436/21 (провадження № 61-625св22).

Із поданого відповідачем ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у паперовій формі (вхідний номер 33801 від 17 березня 2025 року) вбачається, що під його текстом підпис відсутній.

Таким чином, ураховуючи відсутність у відзиві на апеляційну скаргу особистого підпису відповідача ОСОБА_1 , який поданий до апеляційного суду під вхідним номером 33801 17 березня 2025 року, суд вважає, що такий відзив не може бути прийнятий до розгляду та підлягає поверненню відповідачу .

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 01 липня 2022 року, у Броварському районі Київській області на а/д Київ-Чернігів до с. Княжичі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_3 ; автомобіля "Skoda", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля "ЗАЗ", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1

20 жовтня 2022 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі про адміністративне правопорушення № 361/5104/22, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП ( а.с. 5).

Зі змісту цієї постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 256507, складеного 26 вересня 2022 року, 01 липня 2022 року, о 20 год. 00 хв. в Броварському районі на а/д Київ-Чернігів ОСОБА_1 керував автомобілем "ЗАЗ", д.н.з. НОМЕР_4 , не переконався, що буде безпечно, здійснив маневр, внаслідок чого відбулося зіткнення з іншими транспортними засобами. Внаслідок цієї ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п. 10.1 ПДР України.

12 липня 2022 року власник автомобіля "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою у якій, посилаючись на ст. 35, п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", просив здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної у результаті ДТП, що сталася 01 липня 2022 року на Броварській окружній дорозі, приблизно о 20.10 год., за участю таких транспортних засобів: автомобіля "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля "ЗАЗ", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Skoda", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 ; належне відшкодування просив здійснити шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок.

29 липня 2022 року оцінювачем ОСОБА_6 було проведено оцінку автомобіля ВАЗ -21103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , в результаті чого був складений Звіт № А07-16 про оцінку автомобіля ВАЗ-21103, реєстраційний номер НОМЕР_1 ( а.с. 6-16).

14 листопада 2022 року згідно наказу МТСБУ було вирішено виплатити ОСОБА_3 суму у розмірі 55 325, 37 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

18 листопада 2022 року на підставі звіту № А07-16 від 29 липня 2022 року про оцінку автомобіля "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , складеного оцінювачем ОСОБА_6 , наказу МТСБУ від 14 листопада 2022 року про відшкодування шкоди з Фонду захисту потерпілих та платіжного доручення № 936185, потерпілому ОСОБА_3 позивачем МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 55325 грн. 37 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 936185.( а.с. 20, зворот).

Також за послуги аварійного комісара (експерта) за проведення оцінки зазначеного автомобіля "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , МТСБУ перераховано грошові кошти в розмірі 4418 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 932634 від 08 серпня 2022 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, суд першої інстанції посилався на те, постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року у справі № 361/5104/22 не встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП 01.07.2022 року та у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц роз`яснив, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи, тощо.

Позивач МТСБУ доказів на підставі яких можна дійти беззаперечного висновку про порушення ПДР України саме ОСОБА_1 , внаслідок яких 01 липня 2022 року відбулася ДТП у Броварському районі Київської області на а/д Київ-Чернігів до с. Княжичі, суду не надав, тобто, в матеріалах справи відсутні допустимі докази протиправності діяння ОСОБА_1 , наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні, що є процесуальним обов`язком позивача (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

Також позивач МТСБУ не скористався своїм правом на проведення відповідної судової експертизи, при цьому не скористався й своїм правом заявити таке клопотання.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вважає, що відсутні правові підстави для покладення на відповідача ОСОБА_1 відповідальності у вигляді відшкодування майнової шкоди.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права та із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто, нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (п. 1.4, 1.7 ст. 1).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом підпункту «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з підпунктом 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону.

Для настання деліктної відповідальності за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Звертаючись до суду із даним позовом, Моторне (транспортне) страхове бюро України, як на підставу доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, що відбулося 01 липня 2022 року і, як наслідок, відшкодування майнової шкоди потерпілій особі, посилався на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року у справи № 361/5104/22.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 361/5104/22, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП

В мотивувальній частині вказаної постанови відсутній висновок про встановлення наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 у вказаній ДТП.

Позивачем МТСБУ не було надано до суду належних і допустимих доказів того, що саме внаслідок дій ОСОБА_1 , а саме, внаслідок порушення ним ПДР України, сталася ДТП у Броварському районі Київської області на а/д Київ-Чернігів до с. Княжичі 01 липня 2022 року.

В матеріалах справи відсутні докази, що свідчили б про наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано, а судом у ході розгляду справи не встановлено беззаперечних доказів на підтвердження спричинення майнової шкоди саме внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що відносно відповідача 20.10.2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, яку було закрито у зв?язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому в постанові не містилося відомостей про те, що відповідач не є винним у вчиненні ДТП, тобто, вину відповідача не було спростовано, колегія суддів відхиляє, оскільки у постанові Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року відсутні будь-які висновки про наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, вчиненні ДТП. Уданій справі позивачем МТСБУ не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту, не заявлено клопотань про призначення експертизи, тощо.

Згідно ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, з урахуванням відсутності доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, підстави для відшкодування шкоди позивачу МТСБУ за рахунок відповідача ОСОБА_1 відсутні.

Подібного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 25 лютого 2025 року у справі № 712/3111/23.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду у справі № 927/623/18 від 16 березня 2020 року є необгрунтованим з огляду на те, що висновки наведені у вказаній постанові суду касаційної інстанції не суперечать висновкам, наведених в оскаржуваному судовому рішенні.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 свою невинуватість не доводив та протокол про адміністративне правопорушення не оскаржував, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на те, що відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження своїх доводів про те, що саме ОСОБА_1 є винної у ДТП особою позивачем надав суду копію постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року. Проте, вказана постанова не містить висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому вказана обставина підлягала доказуванню у даній справі належними та допустимими доказами, які позивачем суду не надані.

Інші доводи правильності висновків суду не спростовують та законність рішення не впливають.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову в позові.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав, апеляційна скарга представника позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Сакалюка Дмитра Васильовича підлягає залишенню без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2024 року залишенню без змін.

При цьому, враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не було ухвалено судове рішення про задоволення позовних вимог, у задоволенні яких судом першої інстанції було відмовлено, то колегія суддів не вбачає підстав для покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Сакалюка Дмитра Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: