Справа №: 398/6484/24
провадження №: 2/398/839/25
"05" травня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Молонової Ю.В.,
при секретарі Борозні Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, -
02 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу на підставі договору дарування від 10.10.2024 року належить 4/9 частки квартири АДРЕСА_1 . Відповідач є власником 5/9 частки зазначеної квартири. Домовитися щодо спільного користування квартирою їм не вдалося. У зв`язку з чим просить визначити в порядку користування квартирою йому кімнату площею 12.2 м2, а відповідачу визначити кімнату площею 14.6 м2, інші приміщення залишити в загальному користуванні.
Ухвалою судді від 04.12.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала.
Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних обставин.
Згідно з копією договору дарування від 10.10.2024, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Хоменком В.Ю., зареєстровано в реєстрі за №1010, ОСОБА_1 є власником 4/9 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-8).
Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого КП «ОМБТІ», квартира за адресою: АДРЕСА_2 , має дві окремі кімнати, площею 12.2 та 14.6 м.кв. (а.с.9-11).
Крім цього, судом досліджено копію спадкової справи №6/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , та копію спадкової справи №246-2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , згідно з якими ОСОБА_6 успадкував майно померлих, зокрема 4/9 частки квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , проте свідоцтво про право на спадщину за законом ще не видано.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Так, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.
У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 р. у справі № 6-1500цс15 зазначено, що згідно зі ст. 358 ЦК України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності.
Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" якщо виділ частки квартири в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (в т.ч. кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
За положенням ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, при встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири), виходячи з його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.
Встановлення співвласниками порядку користування будинком (квартирою) з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-79цс14.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Згідно наявного в матеріалах справи технічного паспорту від 10.09.2024 на спірну квартиру, відповідно до технічних характеристик загальна площа квартири складає 48.9 кв.м., житлова площа 26,8 кв.м., квартира складається з двох житлових кімнат площею: 14,6 та 12,2 кв.м.
Тобто, технічно є можливість виділити в користування позивачу кімнату площею 12.2 кв.м. та лоджії 1,4 кв.м., а відповідачу кімнату площею 14,6 кв.м. та лоджії 1,4 кв.м., залишивши приміщення: кухні, ванної кімнати, туалету, коридору в загальному користуванні, про що просив позивач звертаючись до суду з вказаною позовною заявою.
Тому, з урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача в частині запропонованого останнім порядку користування квартирою за адресою:
АДРЕСА_2 свою чергу, обставин неможливості визначення порядку користування квартирою, згідно з варіантом, запропонованим позивачем, судом не встановлено. Такий порядок користування квартирою не порушує прав іншого співвласника.
Водночас, з боку відповідача не було запропоновано інших варіантів порядку користування спірною квартирою, як і не заявлялося клопотання про призначення відповідної експертизи.
Встановлюючи порядок користування спірним житлом, судом також враховано, що такий порядок відповідає допустимим розмірам житлової площі на кожну особу та не призведе до погіршення житлових умов цих осіб, а також буде збережено цільове призначення квартири.
За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:
- виділити у користування ОСОБА_1 кімнату, позначену на плані №6, площею 12,2 м2 та лоджію, позначену на плані №9, площею 1,4 м2;
- виділити у користування ОСОБА_2 кімнату, позначену на плані №5, площею 14,6 м2 та лоджію, позначену на плані № НОМЕР_3 , площею 1,4 м2;
- приміщення, позначені на плані під №1 коридор, площею 7,4 м2, під №2 ванна, площею 2,8 м2, під №3 вбиральня, площею 1,3 м2, під №4 кухня, площею 7,3 м2, під №7 кладова, площею 0,5 м2, залишити у спільному користуванні сторін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Ю.В. Молонова