КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 367/1949/22

номер провадження №22-ц/824/6070/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача Пазюра О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1

на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2024 року /суддя Кухленко Д.С./

у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Київоблгаз», третя особа: ОСОБА_3 про захист прав споживача шляхом відновлення становища, що існувало до порушення

та за зустрічним позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Київоблгаз» до ОСОБА_2 про відшкодування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до АТ «Київоблгаз», третя особа ОСОБА_3 , просивши визнати протиправним і скасувати рішення комісії АТ «Київоблгаз» у формі протоколу № 2263 від 16.11.2020 та акт-розрахунок необлікованого об`єму природного газу на суму 168 944,88 грн, зобов`язати відповідача відновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , стягнути з відповідача 85 000 грн, сплачених позивачем, і 10 000 грн витрат на правову допомогу.

АТ «Київоблгаз» подав зустрічний позов, вимагаючи стягнути з ОСОБА_2 83 946,88 грн за несанкціонований відбір газу та 2 481 грн судового збору.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2024 року у первісному позові відмовлено, зустрічний позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Київоблгаз» 83 946,88 грн за необлікований газ і 2 481 грн судового збору./т. 2 а.с. 124-135/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов і відмовити в зустрічному.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вказувала, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тоді як його брат ОСОБА_3 постійно проживає в спірному будинку. Вона зазначала, що акт про порушення № 6653 від 11.11.2020 складено за участю ОСОБА_3 без присутності ОСОБА_2 , що порушує п. 2 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ, який вимагає складання акту у присутності споживача. Наголошувала, що ОСОБА_2 не був зазначений як споживач в акті, а копію акту отримав лише за її адвокатським запитом від 15.11.2021 р. Заперечувала укладення ОСОБА_2 договору розподілу газу до перевірки, оскільки письмова згода ОСОБА_3 на оформлення договору на ім`я ОСОБА_2 датована 16.11.2020, тобто після складання акту. Стверджувала, що порушення - механічний отвір у перемичці лічильника - не відповідає визначенню «несанкціонованого газопроводу» за п. 4 гл. 1 розд. І Кодексу ГРМ і не доведено його вчинення ОСОБА_2 . Вона посилалася на акт № від 11.07.2020 про зняття лічильника на держповірку, який не виявив порушень, що спростовує наявність отвору до перевірки 11.11.2020. Також вказувала на помилки в розрахунку донарахування: опалювальна площа будинку завищена до 144,95 м? замість 78,6 м?, що підтверджується технічним паспортом, а кількість осіб - до 4 замість 3, як зазначено в довідці № 588 від 09.02.2022. Сплата ОСОБА_2 85 000 грн не є визнанням вини, а здійснена під тиском комісії та через юридичну необізнаність, що підтверджується його поясненнями. Також посилалась на ст. 22 ЦК України, яка передбачає, що «особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування за наявності вини», та ст. 1166 ЦК України, яка вимагає доведення протиправного діяння. Акцентувала увагу на постановах Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №535/868/18, яка зазначає, що «донарахування потребує доведення пошкодження лічильника», та від 24.10.2019 у справі № 914/2384/17, яка вимагає «встановлення викривлення даних обліку». Отже, просила скасувати рішення за п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України через недоведеність вини ОСОБА_2 та помилки в розрахунку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у рівних частках (), що підтверджується свідоцтвом про спадщину від 18.06.2009 (реєстр. № 2-1326) та витягом із Державного реєстру речових прав від 21.02.2020 (а.с. 25-29). Загальна площа будинку - 78,6 м? за технічним паспортом від 07.04.2009 (а.с. 19-24). ОСОБА_2 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тоді як ОСОБА_3 проживає в спірному будинку (а.с. 51).

11.11.2020 представники АТ «Київоблгаз» провели перевірку за участю ОСОБА_3 , склавши акт № 6653 про порушення - наявність механічного отвору в перемичці лічильника, що кваліфіковано як несанкціонований газопровід за пп. 1 п. 1 гл. 2 розд. XI Кодексу ГРМ (а.с. 81). Акт підписано ОСОБА_3 без зауважень, ОСОБА_2 не зазначений як споживач. Відеофіксація підтверджує отвір і можливість позаоблікового відбору газу (а.с. 112).

16.11.2020 комісія АТ «Київоблгаз» за протоколом № 2263 задовольнила акт, донарахувавши 168 944,88 грн за період з 11.11.2018 по 31.10.2020, враховуючи площу 144,95 м? і 4 особи (а.с. 93, 97-101). ОСОБА_2 підписав заяву-приєднання до договору розподілу газу 16.11.2020 (а.с. 117). Він сплатив 85 000 грн, решта заборгованості - 83 946,88 грн (а.с. 102).

11.07.2020 за актом № лічильник ОКТАВА G-4/6-2 (№ 714708, 2015 р.) знімався на держповірку без виявлення порушень (а.с. 150). Довідка № 588 від 09.02.2022 підтверджує 3 зареєстровані особи в частині будинку (а.с. 51).

Задовольняючи зустрічний позов і відмовляючи в первісному, суд першої інстанції вірно керувався ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України, які зазначають, що «майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала», а «особа звільняється від відшкодування, якщо доведе відсутність своєї вини»; ч. 1, ч. 2 ст. 81 ЦПК України, які передбачають, що «кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом», і що «доказування не може ґрунтуватися на припущеннях»; п. 7 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРМ, який визначає, що «факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу засвідчується сплатою рахунків або споживанням газу».

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 є споживачем за договором приєднання, порушення підтверджено актом № 6653 і відеофіксацією, а донарахування здійснено правомірно за додатком 19 Кодексу ГРМ.

Суд першої інстанції вірно відхилив доводи позивача про відсутність його вини, помилки в розрахунку та неправомочність комісії, посилаючись на підписання акту ОСОБА_3 і заяви-приєднання ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності ОСОБА_2 під час перевірки та неналежного складання акту, апеляційним судом відхиляються.

Так, апелянт посилається на порушення п. 2 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ, який вимагає складання акту про порушення у присутності споживача. Однак, відповідно до п. 3 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ, якщо споживач відсутній, акт може бути складений за участю іншої особи, яка проживає або перебуває у домоволодінні, що підтверджується підписом такої особи. У даній справі акт № 6653 від 11.11.2020 підписаний ОСОБА_3 , який є співвласником будинку та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відсутність зауважень у акті, підписаному ОСОБА_3 , свідчить про його згоду з викладеними обставинами. Відеофіксація перевірки (а.с. 112) додатково підтверджує наявність порушення - механічного отвору в перемичці лічильника. Таким чином, суд першої інстанції правомірно визнав акт складеним відповідно до вимог Кодексу ГРМ. Доводи апелянта про неналежне повідомлення ОСОБА_2 не спростовують факту порушення, оскільки п. 6 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ передбачає надсилання копії акту споживачу, що було виконано відповідачем за адвокатським запитом від 15.11.2021 (а.с. 81).

Доводи апеляційної скарги щодо помилкового визначення судом першої інстанції ОСОБА_2 як споживача, апеляційним судом відхиляються.

Так, апелянт стверджує, що ОСОБА_2 не укладав договір розподілу газу до перевірки, оскільки заява-приєднання датована 16.11.2020. Однак, відповідно до п. 7 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРМ, факт приєднання до умов договору розподілу природного газу засвідчується, зокрема, сплатою рахунків або споживанням газу. ОСОБА_2 сплатив 85 000 грн за донарахованим актом (а.с. 102), що свідчить про визнання ним зобов`язань як споживача. Крім того, ОСОБА_2 є співвласником будинку ( частки, а.с. 25-29), що відповідно до ст. 358 ЦК України надає йому права та обов`язки щодо управління спільним майном, включаючи газоспоживання. Заява-приєднання від 16.11.2020 лише формалізувала вже існуючі правовідносини, які виникли через фактичне споживання газу в домоволодінні. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_2 споживачем.

Щодо наявності вини та механічного отвору в перемичці лічильника, апеляційним судом зазначені доводи також відхиляються.

Апелянт заперечує факт несанкціонованого відбору газу, посилаючись на акт № від 11.07.2020 планової перевірки, який не виявив порушень під час зняття лічильника на держповірку. Проте колегія суддів зазначає, що механічний отвір у перемичці лічильника, виявлений 11.11.2020, підтверджений актом № 6653, підписаним ОСОБА_3 , та відеофіксацією (а.с. 112) при здійсненні позапланової перевірки. Відповідно до пп. 1 п. 1 гл. 2 розд. XI Кодексу ГРМ, пошкодження приладів обліку, що дозволяє позаобліковий відбір газу, кваліфікується як несанкціонований відбір. Постанова Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 535/868/18, на яку посилається апелянт, вимагає доведення факту пошкодження лічильника, що у даній справі виконано через акт і відеофіксацію. Апелянт не надав доказів, які б спростовували наявність отвору, наприклад, висновків експертизи лічильника після перевірки 11.11.2020. Таким чином, доводи про відсутність порушення є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦПК України апелянт не довів обставини, на які посилається.

Щодо розрахунку донарахувань, зокрема опалювальної площі та кількості осіб, доводи апеляційної скарги також відхиляються.

Апелянт стверджує, що опалювальна площа будинку завищена до 144,95 м? замість 78,6 м?, а кількість осіб - до 4 замість 3.

Щодо площі колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 гл. 4 розд. XI Кодексу ГРМ та додатка 19 до Кодексу ГРМ, для розрахунку донарахувань враховується опалювальна площа всіх приміщень домоволодіння, які опалюються газом, включаючи допоміжні приміщення, розташовані на території домоволодіння. Технічний паспорт від 07.04.2009 (а.с. 19-24) вказує загальну площу будинку 78,6 м?, водночас, АТ «Київоблгаз» у протоколі №2263 від 16.11.2020 (а.с. 93) врахувало допоміжні приміщення (гараж, котельня, інші споруди), які також опалюються газовим обладнанням, що підтверджується актом перевірки системи газопостачання від 11.11.2020 (а.с. 81). Загальна опалювальна площа 144,95 м? є обґрунтованою, оскільки апелянт не надав доказів, які б спростовували опалення допоміжних приміщень, наприклад, плану домоволодіння без таких приміщень. Щодо кількості осіб, апеляційний суд вказує на те, що у заяві про приєднання а.с. 80 вказано 4 зареєстровані особи, доказів того, що споживачами були подані будь-які зміни щодо зареєстрованих осіб, не надано.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно визнав розрахунок донарахувань обґрунтованим.

Відхиляються також і твердження апелянта про те, що сплата ОСОБА_2 85 000 грн була здійснена під тиском і через юридичну необізнаність. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, а добровільна сплата частини донарахувань (а.с. 102) свідчить про визнання ОСОБА_2 своїх зобов`язань. Доводи про тиск не підтверджені доказами, такими як скарги до правоохоронних органів чи заяви про примус, що вимагається ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Посилання на юридичну необізнаність не звільняє від відповідальності, оскільки ст. 68 Конституції України встановлює, що незнання закону не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: