Справа № 758/4816/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Якимець О. І., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод власнику територіальній громаді міста Києва в особі Київської міськради у володінні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер :85:425:0024.

Представником позивача Київської міської ради було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на громадську нежитлову будівлю (літ. Д) загальною площею 40,5 м2, за адресом АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що 21.06.2023 ТОВ «ТОСКОР» видало довідку №Д23/06-001, в якій вказано, що громадська нежитлова будівля побудована в 1991 році. 23.06.2023 ТОВ «ТОСКОР» виготовило технічний паспорт на громадський будинок на замовлення гр. ОСОБА_1 . 23.06.2023 КП КМР «КМ БТІ» видало інформаційну довідку НЖ-2023 № 662, згідно з якою громадська нежитлова будівля загальною площею 40,5 м2 за адресом АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована. 23.06.2023 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петріцька Альона Павлівна зареєструвала право приватної власності ОСОБА_1 на громадську нежитлову будівлю (літ. Д) загальною площею 40,5 м2. Документ, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності: технічний паспорт TI01:1426-5888-3964-2278, виданий 23.06.2023; довідка про технічні показники об`єкту нерухомого майна № Д23/06-001 від 21.06.2023 видана ТОВ «ТОСКОР». Реєстрація права власності ОСОБА_1 підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2025 №421028184. Вказані факти можуть свідчити про вчинення дій, які направлені на заволодіння земельною ділянкою у незаконний спосіб та поза межами встановленого законодавством України порядку набуття прав на землі комунальної власності. Враховуючи відсутність правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 ; відсутність відомостей про закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі для проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року; інформації КП КМР «КМ БТІ» про відсутність реєстрації права власності на будівлю площею 40,5 м2 по АДРЕСА_1 у приватного нотаріуса Петріцької Альони Петрівни були відсутні правові підстави для реєстрації права власності на майно за гр. ОСОБА_1 . Київська міська рада не приймала жодних рішень щодо надання в користування ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий № :85:425:0024. В Акті обстеження земельної ділянки від 04.04.2025 № ДК/83-АО/2025 зазначено, що будь-які об`єкти нерухомого майна у межах вищевказаної земельної ділянки відсутні. Таким чином за відповідачем зареєстроване право власності на громадську нежитлову будівля (літ Д) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000) на комунальній земельній ділянці кадастровий номер :85:425:0024 по АДРЕСА_1 , яка насправді не існує та не належить до об`єктів нерухомого майна, отже речові права на неї не виникають. Позивач вважає, що наявні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову з огляду на вказані обставини та надані докази. Вибуття предмету спору (земельної ділянки та нежитлової будівлі) з володіння відповідача призведе до неможливості задоволення позову через неналежність відповідача. Окрім цього, зміна власника нерухомого майна після прийняття відповідного рішення (у разі невжиття заходів забезпечення позову) у судовій справі чи продовження будівництва може також унеможливити виконання майбутнього рішення суду у цій справі. Наразі наявний ризик здійснення нових правочинів з метою унеможливлення виконання майбутнього рішення суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, у відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до зазначеної заяви, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року (справа № 381/4019/18) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Згідно з правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року (справа № 753/22860/17) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За результатами дослідження поданих заявником документів суд дійшов висновку про обґрунтованість тверджень останнього про те, що невжиття зазначеного ним заходу забезпечення позову може призвести до вибуття нерухомого майна з володіння відповідача, що зумовить неможливість задоволення позову через неналежність відповідача. Крім того, зміна власника цього нерухомого майна після прийняття відповідного рішення про задоволення вимог Київської міської ради у даній справі може унеможливити фактичне виконання майбутнього рішення суду в цій справі.

Суд також звертає увагу на те, що Київська міська рада звернулася до суду з немайновою позовною вимогою, а відтак у даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявлених заходів забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Водночас під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про існування реальної загрози ефективному захисту та поновленню порушених чи оспорюваних прав чи інтересів заявника у разі задоволення позову без вжиття заходів забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення позову й подальші ймовірні дії відповідача з відчуження нерухомого майна унеможливлять ефективний захист порушеного права територіальної громади міста Києва без нових звернень до суду.

У той же час, обраний Київською міською радою спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомості, що стосується предмета даного позову, є обґрунтованим, має логічний зв`язок з предметом позову та має наслідком лише збереження існуючого становища до набрання рішенням законної сили та протягом дев`яноста днів після цього (частина 7 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України).

Також, на переконання суду, запропонований заявником захід забезпечення позову в цій справі не є тотожним з позовними вимогами, є адекватним та ефективним, а також носить тимчасовий характер, не завдає шкоди та збитків іншим учасникам справи. Разом із тим, вжиття вказаних заявником заходів забезпечення позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів Київської міської ради у разі задоволення позову.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку задовольнити подану Київською міською радою заяву про забезпечення позову у справі №758/4816/25.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

заяву Київської міської ради про забезпечення позову у справі №758/4816/25 - задовольнити.

Накласти арешт на громадську нежитлову будівлю (літ. Д) загальною площею 40,5 м2, за адресом АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Cтягувачем за даною ухвалою є Київська міська рада (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код: 22883141).

Боржником за даною ухвалою є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Примірник ухвали про забезпечення позову надіслати сторонам.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та підписано 17 квітня 2025 року.

Суддя О. І. Якимець