Справа № 487/9523/24
Провадження №2/145/437/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В. ,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

Обгрунтовуючи подану позовну заяву посилається на те, що відповідач є батьком її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через те, що вони разом не проживали запис про народження доньки зроблено за її вказівкою. Вони проживали разом з відповідачем однією сім`єю в період з 2017 року по 2018 рік, однак їх відносини припинилися і вона переїхала разом з донькою до міста Маколаєва. Незважаючи на цю обставину їх відносини залишилися дружніми, своє батьківство відносно доньки відповідач не заперечує, постійно підтримує зв`язок з дитиною, за можливості зустрічається, направляє позивачці кошти на утримання доньки.

У зв`язку з наведеним, просить суд визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка та її представник ОСОБА_4 при розгляді справи підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши надані сторонами докази суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 05 березня 2015 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (актовий запис № 488), ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Як свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про батька дитини ОСОБА_3 зроблено за вказівкою її матері.

Батьківство відповідача відносно дитини ОСОБА_3 підтверджується сумісними фотознімками, а також фотознімками, де відповідач ОСОБА_2 та його мати сумісно проводять час з дитиною; фотознімками з особистої сторінки відповідача у соціальній мережі Фейсбук, де зображена дитина на прогулянках разом з відповідачем та його матір`ю; виписками по картковому рахунку позивачки в АТ КБ «Приватбанк» за період з 01 січня по 31 грудня 2023 року та 01 січня по 14 жовтня 2024 року, в яких відображені регулярні надходження грошей з рахунку відповідача ОСОБА_2 .

Згідно довідки ВПО № 507-, малолітня дитина ОСОБА_3 тимчасово з 06 квітня 2022 року проживала за місцем фактичного проживання відповідача.

Допитані судом свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили суду, що знають сторін та їх малолітню доньку ОСОБА_8 . Хоча відомості про батька в актовому записі про народження дитини зроблені за вказівкою матері, відповідач вважає дитину своєю донькою. Він підтримує з нею відносини, допомагає матеріально. В період коли розпочалася війна, позивачка з донькою проживали у нього вдома. Хоча сторони не перебувають в офіційних шлюбних відносинах, відповідач визнавав і визнає себе батьком їх малолітньої доньки.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою регулюється статтею 126 СК України. Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України).

Як встановлено судом при розгляді даної справи, на момент зачаття та народження доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка не перебувала у зареєстрованому шлюбі, не було спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено на підставі ч.1 ст.135 СК України, за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Таким чином, у даному випадку підлягають застосуванню норми ст. 128 СК України, згідно якої з позовом про визнання батьківства має право звернутись позивачка, як матір дитини.

У даному випадку підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

За результатами розгляду справи та дослідження доказів суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено належними та достатніми доказами факт батьківства відповідача щодо малолітньої дитини, яку вона народила.

Враховуючи визнання відповідачем позову, наведені вище обставини, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 126, 128 Сімейного кодексу України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 травня 2025 року.

Суддя Копилова Л. В.