Провадження 2/557/100/2025
Справа 567/1722/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Слюсарчук І.В.,

номер справи 567/1722/24,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Гоща за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю представника позивача Павленка Д.О.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 05 січня 2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №05.01.2022-100005459.

Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі - 13 000 грн, строком на 42 дні, за процентною ставкою «Економ/Стандарт».

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 15 лютого 2022 року має заборгованість у розмірі 27 560,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 13 000,00 грн, заборгованість по процентах - 14 560,00 грн.

З урахуванням викладеного, ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором №05.01.2022-100005459 від 05 січня 2022 року, а також судові витрати.

17 грудня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» до нього про стягнення заборгованості відмовити. Вимоги позивача ОСОБА_1 вважає необгрунтованими та вказує на те, що позивачем не доведено факту укладення сторонами договору, а відповідно погодження розміру та умов отримання і повернення грошових коштів, сплати процентів, а також факту отримання відповідачем від ТОВ «Споживчий центр» будь-яких коштів.

Відповідач вказує на відсутність доказів про те, що договір створювався у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався ЕЦП уповноваженої на те особи, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, а також на відсутність доказів, які б підтверджували, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі, отримав логін та пароль в такій системі, подав заявку на отримання кредиту та був ознайомлений з усіма умовами договору, окрім того, вказав на відсутність доказів зарахування коштів на належну відповідачу платіжну картку. Квитанцію LiqPay відповідач таким доказом не вважає, зауважує на відсутність підтвердження існування правовідносин між ТОВ «Споживчий центр» та LiqPay, а також відсутність у договорі зазначення карткового рахунку №535557*96 та доказів приналежності відповідачу електронного платіжного засобу, як і доказів належності відповідачу номера телефону.

У відповіді на відзив, яка надійшла через «Електронний суд» 23 грудня 2024 року, представник позивача позов підтримав та такий просив задовольнити. Не погоджуючись з аргументами відповідача представник позивача зазначив, що кредитний договір з відповідачем було укладено в електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової, при цьому стороною позивача документи, що складають кредитний договір, підписувались факсимільним підписом, а стороною відповідача - за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомленні на номер, вказаний, як фінансовий, і такий було використано відповідачем для підписання кредитного договору, а відтак між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину. Окрім того, як зазначив представник, матеріали містять докази видачі відповідачу кредитних коштів, серед яких квитанція № від 05 січня 2022 року, яка є первинним бухгалтерським документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

У судовому засідання представник позивача позов підтримав та такий просив задовольнити з підстав, які зазначені у поданих заявах по суті справи.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судових засідань, шляхом надіслання судових повісток до електронного кабінету особи, у судове засідання не з`явився.

Процесуальні дії у справі

21 жовтня 2024 року - справа передана до Гощанського районного суду Рівненської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю) та 13 листопада 2024 року було визначено склад суду.

20 листопада 2024 року - позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

20 січня 2025 року - задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та відкладено розгляд справи.

11 березня 2025 року - визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача та відкладено розгляд справи.

09 квітня 2025 року - задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та відкладено розгляд справи.

02 травня 2025 року - задоволено клопотання представника позивача про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Фактичні о бставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини

05 січня 2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від 05 січня 2022 року, додатку до анкети позичальника, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «N756», укладено кредитний договір №05.01.2022-100005459 від 05 січня 2022 року.

За інформацією з довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 2012/24-1 від 20 грудня 2024 року, на номер абонента НОМЕР_1 05.01.2022 о 19:44:58 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: «N756».

Дії відповідача при оформленні кредитного договору фіксувались у електронній інформаційній системі позивача. Позивач додає LOG FILE (Візуальна форма послідовності дій учасників електронної комерції (кредитора тапозичальника), щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі) за кредитним договором №05.01.2022-100005459 від 05 січня 2022 року.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача (п.п. 1.1, 2.3 Пропозиції).

Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (п. 1.3 Пропозиції).

Згідно заявки, сума кредиту - 13 000 грн, строк на який надається кредит - 42 дні з дати його надання. Первинний період користування Кредитом 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування Кредитом/ залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Аналогічна інформація щодо умов кредитного договору була доведена до відома відповідача у паспорті споживчого кредиту, який останнім підписано одноразовим ідентифікатором «N756».

ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому не перераховує кошти самостійно, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01 листопада 2020 року, шляхом перерахування кредитних коштів у сумі 13 000,00 грн. на картковий рахунок відповідача, що підтверджується відповідним договором та довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 13 лютого 2025 року

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 13 000 грн підтверджено квитанцією сервісу LiqPay, платіж від 05 січня 2022 року на платіжну карту НОМЕР_2 , призначення платежу: видача за договором №05.01.2022-100005459.

З повідомлення АТ «Сенс Банк» від 16 квітня 2025 року та виписки по рахунку убачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку відкрито карту № НОМЕР_2 , на яку 05 січня 2022 року зараховано кошти в сумі 13 000,00 грн.

Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №05.01.2022-100005459 від 05 січня 2022 року, заборгованість ОСОБА_1 складається із основного боргу - 13 000,00 грн, процентів за період з 05 січня 2022 року по 15 лютого 2022 року - 14 560,00 грн, а всього 27 560,00 грн.

Застосовані норми права

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Мотиви та висновки суду

Суд, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Суд установив, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 05 січня 2022 року був укладений кредитний договір №05.01.2022-100005459 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) «N756», надісланим смс-повідомленням на номер телефону.

Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредитні кошти, а останній зобов`язувався повернути такі та сплатити проценти за користування кредитом в обумовлених сторонами розмірах.

У підписаному відповідачем кредитному договорі визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 27 560,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

На час розгляду справи судом, відповідач розміру заборгованості не спростував, таку перед позивачем не сплатив та відповідних доказів до суду не подав. Що стосується заперечення відповідача щодо не укладання ним кредитного договору та н еотримання кредиту, то такі судом відхиляються, оскільки спростовується наведеними вище доказами, які є належними, допустимими та у своїй сукупності достатніми для встановлення наявності обставин, що обгрунтовують вимоги позивача.

Розподіл судових витрат

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 422,40 грн судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №05.01.2022-100005459 від 05 січня 2022 року в розмірі 27 560 гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, всього 29 982 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасника справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, .;

відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Суддя Ю.В. Оленич