Справа № 510/38/24
Провадження № 2/510/438/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2025 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю: секретаря - Березенко С.П.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину та стягнення матеріальних витрат,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнав частково, просив відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача частини витрат на навчання у сумі 11 625 грн., а також судових витрат на надання правової допомоги.

Позивач та її представник ОСОБА_4 в ході розгляду справи надали додаткове обґрунтування позовні вимоги та просили стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на навчання доньки ОСОБА_5 у розмірі частини від його заробітку, щомісячно з дня подання позову до досягнення донькою 23 річного віку. Крім того, просили стягнути з відповідача частину витрат на навчання, сплачених ОСОБА_1 за навчання доньки у сумі 11 625 грн.

Ухвалою суду від 03.06.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовчий розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.09.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначена справа до судового розгляду по суті.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилась донька ОСОБА_6 . На підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 22.03.2018 р. шлюб між ними був розірваний. 21.12.2021 р. рішенням Ренійського районного суду було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 до її повноліття.

Донці сторін по справі наразі 19 років, вона є студенткою денної форми навчання, на контрактній основі в Університеті медицини та фармації ім. Григорія Т. Попа м. Ясси Р. Румунія, строк навчання 5 років. Позивач, зазначила, що не в змозі самостійно утримувати їх спільну доньку, що й зумовило необхідність звернення до суду. Представник позивача, стверджує, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки під час навчання, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на час її навчання у розмірі частини його доходів. Також зазначила, що донька ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання, працевлаштуватися вона не має змоги.

Також позивач під час вступу до навчального закладу та у період навчання понесла додаткові витрати на дитину. Так, в якості обґрунтування стягнення з відповідача додаткових витрат, а саме 1/2 витрат на навчання, згідно довідки № 3667/13.11.2023 р., зазначила про те, що сплачено частково вартість навчання у розмірі 23 250 грн. Отже, вважає, що відповідач повинен також брати участь у вказаних витратах, а тому просить стягнути з нього частку зазначених витрат, а саме: 11 625 грн. Крім того, просила стягнути витрати понесені на правову допомогу в сумі 2 000 грн. та сплачений нею судовий збір.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Ст.199 СК України встановлено, що якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Ст.182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Виходячи з матеріалів справи, наданих доказів, судом встановлено, що у відповідача на утриманні є непрацездатна матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (яка отримує пенсію). Відповідач є працездатною особою, офіційно працює, має приблизно 7 000 грн. доходу щомісячно.

Суд зазначає, що у відповідача є можливість утримувати свою повнолітню дитину доньку ОСОБА_5 , 2004 р.н., яка на даний момент продовжує навчання у вищому учбовому закладі, на денній формі навчання, яка не працює, таким чином потребує матеріальної підтримки від батька для нормального існування та продовження навчання. Позивач самостійно не може у повній мірі забезпечити доньку матеріально у зв`язку з продовженням нею навчання. Відповідач є працездатною особою та отримує дохід. Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси повнолітньої дитини, задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання доньки ОСОБА_5 , 2004 року народження у розмірі частини його доходів, починаючи з 08.01.2024 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до закінчення навчання донькою ОСОБА_5 .

Щодо вимог позивача про стягнення половини понесених додаткових витрат на дитину у сумі 11 625 грн., суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тобто, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Також позивачем заявлено про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги, закріплено статтею 27 зазначеного Закону.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами з наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості кожної окремо наданої послуги, з урахуванням її складності та обсягу, а не лише визначення загальної вартості наданої правової допомоги.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, надано: копію квитанції до платіжної інструкції № 68185681 від 03.01.2024р., договір про надання правничої допомоги від 03.01.2024р., акт наданих послуг від 03.01.2024р.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Сам позивач просить стягнути витрати, пов`язанні із наданням правової допомоги в розмірі виходячи з засад розумності, співмірності, просить стягнути з відповідача витрати в розмірі 2000 грн.

Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд не вбачає. З таким клопотанням відповідач до суду не звертався.

Суд вирішуючи питання відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 2000 грн, оскільки саме така сума відповідає складності справи, кількості реально наданих та документально підтверджених послуг адвоката.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, суд зазначає, що при подачі позову про стягнення аліментів позивачі звільнені від сплати судового збору згідно ст. 5 ст. ЗУ «Про судовий збір», тому відповідно позивачем не був сплачений судовий.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,21 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 211, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 182, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину та стягнення матеріальних витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 , у розмірі частини заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, починаючи з 08.01.2024 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до досягнення донькою ОСОБА_8 .

У разі припинення навчання, право на отримання аліментів донькою ОСОБА_5 , припиняється.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 1 211,21 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні позовних про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину витрат на навчання, сплачених ОСОБА_1 за навчання ОСОБА_6 у сумі 11 625 грн. відмовити.

Згідно із ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков