ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 2027/2916/2012

провадження № 22-ц/818/1505/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Тичкової О.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Люшні А.І.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

скаржник ОСОБА_1

особа дії якої оскаржуються - Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в особі старшого державного виконавця Смолки Григорія Андрійовича,

заінтересована особа: стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2024 року постановлену у складі судді Харченко А.М., -

УСТАНОВИВ:

В вересні 2024 року 27.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в особі старшого державного виконавця Смолки Г.А., в якій просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолки Г.А. щодо накладення арешту на кошти ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у акціонерному товаристві «Ощадбанк» постановою про арешт коштів боржника від 10.09.2024 у виконавчому провадженні № 39326992; визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолки Г.А. від 10.09.2024 про арешт коштів боржника, винесену в рамках виконавчого провадження № 39326992 з виконання виконавчого листа № 2027/2916/2012, виданого 18.03.2013 по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» в частині арешту коштів на банківському рахунку № НОМЕР_2 , відкритий в AT «Ощадбанк; зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт, накладений на банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в AT «Ощадбанк, на який надходять її пенсійні виплати; зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції направити інформацію до AT «Ощадбанк про скасування постанови старшого державного виконавця Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолки Г.А. від 10.09.2024 про арешт коштів боржника, винесену в рамках виконавчого провадження № 39326992.

В обґрунтування заявлених вимог скарги зазначає, що на примусовому виконанні в Основ`янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 39326992, відкрите на підставі виконавчого листа Московського районного суду м. Харкова № 2027/2916/2012, виданого 18.03.2013 по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк». 10.09.2024 старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолкою Г.А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2027/2916/2012 виданого 18.03.2013 у виконавчому провадженні № 39326992 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» загальної заборгованості за кредитним договором № 119 від 03.05.2007 в розмірі 142 302,55 доларів США та 117 797,55 грн., винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 1 323 705,62 грн. 11 вересня 2024 року на електронну адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення про надходження документа по виконавчому провадженню №39326992 «Постанова про арешт коштів боржника» від 10.09.2024 №30 від Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Цього ж дня з AT «Ощадбанк» на її телефон надійшло СМС-повідомлення, що її рахунок, на який надходили належні їй пенсійні виплати, знаходиться під арештом на підставі постанови виконавчої служби. 30 травня 2022 року у AT «Ощадбанк» нею підписано заяву про приєднання №714615924/300522 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) з метою надходження на рахунок належної їй пенсії, про що зазначено у п. 2.17 заяви. 16 вересня 2024 року на її рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в AT «Ощадбанк надійшла належна їй пенсія у розмірі 37 734 грн., якою вона не змогла розпорядитися на власний розсуд, оскільки згідно постанови старшого державного виконавця Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолки Г.А. на пенсію було накладено арешт. Водночас, з вересня 2012 року вона є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова. На даний час пенсія є основним джерелом доходів її сім`ї. Більш того, вона є внутрішньо переміщеною особою, на її утриманні перебуває два сина ОСОБА_2 , 2009 р.н., який є неповнолітнім та ОСОБА_3 , 2005 р.н., який навчається у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, а також її мати - ОСОБА_4 , 1940 р.н., а тому незаконним арештом належних їй пенсійних коштів її та її дітей позбавлено джерел до існування в період проведення воєнних дій в Україні, обмежено її право на користування, розпорядження власними коштами для утримання дітей та порушено її право на соціальний захист. Крім того, накладенням арешту на її рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в AT «Ощадбанк, старший державний виконавець Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолка Г.А. позбавив її та її дітей засобів існування. Також, вона позбавлена можливості купувати ліки для своєї матері, якій виповнилося 84 роки та вона потребує щоденного вжиття ліків, однак на свою пенсію, яку вона отримує у розмірі 3 000,00 грн., не в змозі їх придбати, що погіршує стан її здоров`я. Таким чином, дії старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолки Г.А. не відповідають вимогам чинного законодавства України, є незаконними та порушують її конституційні права та права її дітей, які перебувають на її утриманні, на соціальний захист. Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи зазначене, термін подачі цієї скарги нею не порушено. 15.09.2024 вона надіслала електронний лист - заяву про видачу довідки, виписки щодо руху коштів та надання інформації на електронну адресу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». 18.09.2024 вона звернулась до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з рахунку, відкритого в акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», на який надходять її пенсійні виплати, надавши копію виписки з банку за вересень 2024 року та квитанцію про надходження пенсії на банківський рахунок. Таким чином, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, про що зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону (абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону № 1404-VIII). Враховуючи зазначені обставини, старшим державним виконавцем Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолкою Г.А. вимоги закону проігноровані.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 20.11.2024 в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надходили документи, що являються підставою для зняття арешту з коштів. На момент розгляду скарги вищезазначене рішення суду не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена, отже підстави для зняття арешту з грошових коштів заявника у суду відсутні. Крім того, наявність у заявника на утримання осіб не звільняє її від виконання простроченого зобов`язання.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань з пенсії боржника, а тому накладання арешту на банківський рахунок є порушенням прав, оскільки призводить до фактичного повного утримання пенсії на погашення заборгованості.Зазначила про наявність у неї на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2005 р.н. та повнолітнього ОСОБА_6 , який продовжує навчання у вищому навчальному закладі, тому при накладені арешту на пенсій рахунок були порушені не тільки права апелянта, а й права дітей, які перебувають на її утримані.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.02.2013 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» загальну заборгованість за кредитним договором № 119 від 03.05.2007 в розмірі 142302 долари 55 центів США та 117797 гривень 55 копійок. В рахунок погашення зазначеної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Виселено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.10.2017 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 142302, 55 доларів США та 117797, 55 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3

21.07.2020 в.о. державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про зверенення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 9326992 (а.с. 9)

10.09.2024 старшим державним виконавцем Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолкою Г.А. винесена постанова про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 1 323 705,62 грн (а.с.8а).

18.09..2024 до старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолки Г.А надійшла заява боржника ОСОБА_1 щодо зняття арешту з рахунку (а.с. 7).

26.09.2024 року старшим державним виконавцем Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолкою Г.А. винесена постанова про визнання поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій. На виконання постанови державного виконавця, було накладено арешт на рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ «Ощадбанк» (а.с. 42).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби (частина перша та друга статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частини перша, друга статті 18 Закону України «Про виконавче провадження).

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст 59 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченомупунктами 10,15 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно зі статтею 68 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

При вирішенні питання щодо цільового призначення і спеціального режиму використання коштів Національний банк України звертає увагу на те, що заробітна плата, стипендія, пенсія, соціальна допомога та інші соціальні виплати - це кошти цільового призначення, але банк може не мати технічної можливості відкрити окремий рахунок для зарахування винятково таких коштів. Тому рахунок, який відкривається, у тому числі й для зарахування заробітної плати, пенсії, стипендії чи соціальних виплат, зазвичай за умовами банківського обслуговування є звичайним поточним рахунком. Тобто це рахунок фізичної особи для власних потреб, на нього можуть зараховуватися будь-які кошти, а не тільки кошти цільового призначення.

Якщо рахунок, на який здійснюється зарахування зарплати, пенсії, стипендії чи соціальних виплат, є поточним, то арешт може бути накладено на усі доступні кошти відповідно до резолютивної частини постанови про арешт коштів боржника. Якщо ж банк відкрив клієнту окремий рахунок для зарахування цільових надходжень, то банк повертає без виконання отриману від виконавця постанову про арешт коштів боржника із зазначенням причин повернення.

Отже, обов`язковою умовою для скасування арешту у зазначений строк є надходження від банку документів, які підтверджують що на кошти, які знаходяться на рахунку заборонено звертати стягнення згідно з Законом № 1404 VIII.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Разом з тим, Конституційний суд зазначив, що припис абзацу четвертого частини другої статті 70 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в тім, що він унеможливлює виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023

Установлено максимально допустимі розміри відрахувань у відсотковому відношенні з пенсій боржника, що їх визначено у мінімальному розмірі - розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, унеможливлюють виплату пенсії, що є основним джерелом існування, у розмірі, не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом. У такий спосіб людину може бути позбавлено навіть мінімальних соціальних вигод та захисту від бідності через примусове виконання рішення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд обгрунтовано виходив із того, що дії державного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 є правомірними та відповідають вимогам закону, оскільки арешт був накладений на кошти, які знаходились на її рахунку в банку, з витребуваної інформації не вбачається, що ці грошові кошти є такими, на які накладення арешту заборонено, що також підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

В супереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України скаржник не надала суду доказів, які б підтверджували, що після відрахувань заборгованості з її пенсії, остання буде становити менше ніж прожитковий мінімум встановлений законом

З огляду на зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду про недоведеність викладених у скарзі доводів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно достатті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

А.І. Люшня