Дата документу 06.05.2025 Справа № 334/6412/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6412/23
Провадження №22-ц/807/810/25
Головуючий в 1-й інстанції Філіпова І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Кухаря С.В.

суддів: Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,

секретар Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богач Алли Олександрівни на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2025 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 24 лютого 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Континент», про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року в провадження Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Континент», про поділ майна подружжя. 18.02.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Мідяного Є.О. надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 684 000,00 грн грошової компенсації вартості готельних номерів №30-07 (кадастровий код землі (нерухомого майна) 05.24.05.222.01.01.3007) загальною площею 30 кв. м., та №30-09 (кадастровий код землі (нерухомого майна) 05.24.05.222.01.03.3009) загальною площею 30,00 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_1 . Клопотання обґрунтовано тим що, в цій частині фактично розглядається судовий спір щодо поділу спільного нерухомого майна подружжя, яке знаходиться в іншій країні. Заявлена грошова компенсація 1/2 частини вартості готельних номерів є способом поділу, але це суті спору не змінює. 19.02.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, оскільки позивачка просить стягнути з відповідача грошові кошти, а не визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. У судовому засіданні представник відповідача клопотання підтримав, зазначив, що спір у цій частині підсудний суду Грузії за місцем розташування нерухомого майна, тому провадження підлягає закриттю в цій частині. Представник позивача заперечувала щодо закриття провадження, вказуючи, що предметом спору є грошова компенсація за вказане майно, тому положення виключної підсудності на цей спір не поширюються. Представник третьої особи пояснив, що інтереси третьої особи у цій частині позовних вимог не зачіпаються, проте вважає правильним закрити провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2025 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Континент», про поділ майна подружжя в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 684 000,00 грн грошової компенсації вартості готельних номерів №30-07 (кадастровий код землі (нерухомого майна)05.24.05.222.01.01.3007) загальною площею 30 кв. м., та №30-09(кадастровий код землі (нерухомого майна) 05.24.05.222.01.03.3009) загальною площею 30,00 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_1 - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснено позивачу його право на звернення з цим позовом за місцем знаходження нерухомого майна.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції,ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богач Алли Олександрівни подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що сторонами у справі не заперечується, що майно, частину вартості, якого позивачка хоче компенсувати є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки позивачка не вимагає поділу майна в натурі, а просить лише компенсацію його вартості, враховуючи також, що майно є власністю третьої особи, до спірних відносин не застосовуються правила виключної підсудності. Майнові наслідки шлюбу визначаються правом, яке застосовується до правових наслідків шлюбу, а спільним особистим законом подружжя є право держави де подружжя мало останнє спільне місце проживання.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 в особі представника адвоката Мідяного Є.О. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та просить:

- стягнути з ОСОБА_2 на її ОСОБА_1 користь 1684000,00 грн. грошової компенсації частини вартості готельних номерів № 30-07 (кадастровий код землі (нерухомого майна) 05.24.05.222.01.01.3007) загальною площею 30,00 кв. м, та готельний номер № 30-09 (кадастровий код землі (нерухомого майна) 05.24.05.222.01.01.3009) загальною площею 30,00 кв. м, які знаходяться в АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на її ОСОБА_1 користь компенсацію вартості частини коштів, внесених ОСОБА_2 до статутного капіталу ТОВ «ТБ «Континент» у розмірі 2050000,00 грн.

Закриваючи провадження у справі за частиною позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що передумовою вирішення питання щодо стягнення грошової компенсації, є необхідність встановлення, що певне майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, підстави набуття права власності та його вартість. Стягнення на користь позивача компенсації половини вартості майна є способом поділу майна подружжя. Відповідно до позову, спільне майно подружжя складається з нерухомого майна (готельних номерів), розташованих у Грузії, та коштів, внесених ОСОБА_2 до статутного капіталу ТОВ «ТБ «Континент», а відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Між сторонами виник спір, в тому числі з приводу поділу нерухомого майна готельних номерів, розташованих у Республіці Грузія. Це майно було набуто подружжям за час перебування сторонами у шлюбі. Сторони є громадянами України.

Вимога щодо грошової компенсації вартості частини спільної сумісної власності подружжя є різновидом поділу майна подружжя, а саме нерухомого майна.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземний елемент ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, а саме: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України (стаття 4 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно із частинами першою, другою статті 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом.

Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано (частина перша статті 40 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Частиною другою статті 42 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що захист права власності та інших речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до права держави, у якій це майно знаходиться.

Відповідно до ст. 149 Цивільного кодексу Грузії до нерухомих речей відносяться земельна ділянка, корисні копалини, що знаходяться в землі, а також будівлі і споруди, які міцно закріплені на землі.

Положеннями ч. 3 ст. 31 Договору між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, ратифікованого 22.11.1995 року Верховною Радою України, виникнення та припинення права власності або іншого речового права на майно визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої майно знаходилось в момент, коли мали місце дія або інша обставина, що стали підставою виникнення або припинення такого права. Виникнення та припинення права власності або іншого речового права на майно, яке є предметом угоди, визначається законодавством місця здійснення угоди, якщо інше не передбачено угодою сторін.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України (частина друга статті 3 ЦПК України)

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Встановивши, що спір у цій справі виник між громадянами України стосовно поділу спільного сумісного майна подружжя (нерухомого майна), яке набуте за час зареєстрованого шлюбу та знаходиться на території Республіки Грузія, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що за законодавством України ця справа є справою з іноземним елементом, а компетентним судом у цій справі є суд держави, на території якої знаходиться спірне нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богач Алли Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 08 травня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: І. В. Кочеткова

І. В. Подліянова