Провадження №22-ц/824/8680/2025
У Х В А Л А

21 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва, про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

03 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» Печерський районний відділ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві направив апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року, у якій просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. У апеляційній скарзі відповідач зазначив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, в якому на підтвердження поважності його пропуску зазначив мотиви про те, що його попередня апеляційна скарга була залишена без руху ухвалою Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року у зв`язку з несплатою судового збору та повернута апеляційним судом ухвалою від 25 лютого 2025 року, а 03.03.2025 року відділом державної виконавчої служби було отримано платіжну інструкцію від 27.11.2024 року про сплату судового збору, яка додана до апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.03.2025 року відмовлено відповідачу в поновленні строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційну скаргу залишено без руху з підстав, передбачених ч.3,ч.4 ст.357 ЦПК України, оскільки апелянтом надана платіжна інструкція про сплату судового збору в даній справі датована 28.11.2024 року, однак, жодного доказу про фактичне отримання такого документу апелянтом лише 03.03.2025 року, а також доказу неможливості його отримати до зазначеної ним дати, до апеляційної скарги не долучено. У вказаній ухвалі апеляційний суд посилання апелянта щодо поновлення строку не прийняв та визнав недоведеними. При цьому суд зазначив, що сам факт подачі апелянтом нової апеляційної скарги одразу після отримання ухвали про повернення попередньої апеляційної скарги у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення такої скарги без руху, не поновлює автоматично учаснику справи строк на апеляційне оскарження.

Апелянту було роз`яснено про те, що що у випадку, якщо протягом десяти календарних днів з дня отримання ухвали суду не буде подано заяву із зазначенням інших, ніж ті, що вже були розглянуті апеляційним судом, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження або вказані в ній підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Крім того, апеляційний суд ухвалою від 24.03.2025 року залишив апеляційну скаргу без руху також з підстав, передбачених пунктами 2, 3 ч.4 ст.356 ЦПК України, а саме у зв`язку з тим, що направлена відповідачем апеляційна скарга та додані до неї матеріали, не містили відомостей про відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Печерському районні м. Києва та доказів на підтвердження надсилання цьому відповідачу копій матеріалів апеляційної скарги.

У квітні 2025 року до апеляційного суду на виконання ухвали апеляційного суду від 24.03.2025 року надійшла заява відповідача про усунення недоліків у вигляді доказів на підтвердження надсилання відповідачу Управлінню Державної казначейської служби України у Печерському районні м. Києва копій матеріалів апеляційної скарги та зазначення у скарзі відомостей про відповідача. У заяві апелянт просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Також апелянт зазначив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року.

На підтвердження доводів поважності пропуску строку апелянт вказав лише про обставини від 03.03.2025 року, при цьому не навів жодних належних обґрунтувань на підтвердження доказів про фактичне отримання ним платіжної інструкції від 28.11.2024 року щодо сплати судового збору лише 03.03.2025 року, а також не надав доказу неможливості отримати зазначену квитанцію до зазначеної ним дати.

За таких умов, колегія суддів вважає, що вимоги ухвали Київського апеляційного суду в повному обсязі виконані не були.

З огляду на вищевказане, з надісланої апелянтом заяви на виконання ухвали від 24.03.2024 року апеляційний суд не вбачає наявності підстав для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, зазначені доводи апелянта не обумовлюють поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та можуть призвести до порушення прав іншої сторони, викликати сумнів в об`єктивності суду, а посилання апелянта на гарантоване право на апеляційне оскарження без дотримання процедури саме по собі не може слугувати підставою для поновлення строку (справа «Устименко проти України» (Case of Ustimenko v. Ukraine) (Заява № 32053/13).

Рішенням від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року в справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення». Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Суд зобов`язаний прийняти і розглянути апеляційну скарги на судове рішення лише за умови дотримання скаржником вимог чинного цивільного процесуального законодавства щодо строків на апеляційне оскарження та за умови відповідності апеляційної скарги формі та змісту, як того вимагає ЦПК України. Наявність лише самої по собі апеляційної скарги не є безумовною підставою для її прийняття та відкриття апеляційного провадження.

Згідно із ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому ст.358 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга надійшла поза межами строку на апеляційне оскарження, апелянт не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження,

та не надав доказу про фактичне отримання ним платіжної інструкції про сплату судового збору лише 03.03.2025 року, суд відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва, про стягнення грошових коштів.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько