Справа № 443/79/23 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р. Г.
Провадження № 22-ц/811/3107/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю представника прокуратури Максимовської С.С., представника відповідача Косендюка Я.А.

розглянувшиу відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури Таргонія О.В. на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року в складі судді Равлінка Р.Г. у справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Жидачівської міської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки, -

встановив:

У січні 2023 року перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Жидачівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки.

Вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до рішення сесії Жидачівської міської ради №30 від 26.11.2020 припинено юридичну особу Вільховецьку сільську раду. Жидачівська міська рада є правонаступником всіх майнових прав та обов`язків Вільховецької сільської ради.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 13-8424/16-20-СГ від 25.08.2020 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у комунальну власність без зміни цільового призначення, передано Вільховецькій сільській раді у комунальну власність земельну ділянку площею 55,90 га, в тому числі пасовища площею 55.90 га (кадастровий номер :05:000:0107) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для створення громадських пасовищ, розташовану на території Вільховецької сільської ради.

Вільховецькою сільською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі від 22.10.2020 №б/н (далі-Договір). За умовами п.1. Договору, Орендодавець на підставі рішення XXХІ сесії 7 скликання Вільховецької сільської ради від 21.10.2020 №1990 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 » надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності для випасання худоби з кадастровим номером :05:000:0107, яка розташована на території Вільховецької сільської ради. Пунктом 2 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності 18.00 із земель загального користування для випасання худоби площею 55,90 гектарів, у тому числі 55,90 га пасовища. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки - 123013,01 грн. Відповідно до п. 5 Договору, недоліків, які б могли перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки, не має. Згідно з п. 7 Договору, такий укладено на строк 7 років. Пунктом 13 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для: код 18.00, землі загального користування для випасання худоби площею 55,9000 га, угіддя- пасовища. Відповідно до п. 26 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки у відповідності за цільовим призначенням згідно договору оренди. Відповідно до п. 29 Договору орендар зобов`язаний дотримуватись встановлених щодо об`єкта оренди обмежень та земельних сервітутів в обсязі, передбаченому законом або договором оренди. Пунктом 36 Договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Право оренди земельної ділянки зареєстровано 27.11.2020 за ОСОБА_1 , номер запису про інше речове право 39509416. 02.10.2020 за Вільховецькою сільською радою зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :05:000:0107, площею 55,90 га. Номер запису про право власності 38661797.

Відповідно до вимог ст. 6,10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.04.2021 № 179-ДК проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства, щодо використання вищевказаної земельної ділянки. За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки від 07.05.2021 за № 179-ДК/166/АП/09/01/-21 та встановлено, що дана земельна ділянка розорана і використовується для вирощування сільськогосподарських культур ОСОБА_1 .

Окрім того, на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 01.06.2021 №179-Дк/0072П/07/01/-21, вручено припис про усунення порушення вимог земельного законодавства від 01.06.2021 №179-ДК/0075Пр/03/01 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №179-ДК/0072По/07/01 від 07.06.2021.

14.09.2022 комісією Жидачівської міської ради, створеною на підставі розпорядження міського голови м.Жидачева № 46-АГ від 13.09.2022 проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0107, площею 55,90 засіяна кукурудзою про що членами комісії складено акт обстеження.

Всупереч вимог чинного законодавства та умов Договору оренди землі, відповідач використовує орендовану земельну ділянку для сільськогосподарського призначення, як ріллю, а не як пасовища. Таким чином, підставою виникнення спору є порушення орендарем договору оренди землі, використання орендованої земельної ділянки не за визначеним видом використання земельної ділянки, що є підставою для розірвання договору оренди землі. У зв`язку з тим, шо орендарем земельні ділянки, які передані в оренду як пасовища, використовується як рілля для вирощування кукурудзи, що є порушенням п.1, 2 Договору, ст. 35 Закону України «Про охорону земель», що відповідно до п.3 Договору, ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України є підставою для припинення Договору шляхом його розірвання рішенням суду.

Просив розірвати договір оренди землі від 22.10.2020, б/н укладеного між Вільховецькою сільською радою (на даний час Жидачівська міська рада) та відповідачем щодо земельної ділянки площею 55,90 га, кадастровий номер :05:000:0107 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215) та зобов`язання відповідача повернути власнику Жидачівській міській раді земельну ділянку площею 55,90 га, кадастровий номер :05:000:0107 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215), яка знаходиться на території Жидачівської міської ради Львівської області, стягнути з відповідача на користь Львівської обласної прокуратури 4 962,00 грн сплаченого судового збору.

Оскаржуваним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року у задоволенні позову Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Жидачівської міської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі від 22.10.2020, б/н укладеного між Вільховецькою сільською радою (на даний час Жидачівська міська рада) та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 55,90 га, кадастровий номер :05:000:0107 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215) та зобов`язання ОСОБА_1 повернути власнику Жидачівській міській раді земельну ділянку площею 55,90 га, кадастровий номер :05:000:0107 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215), яка знаходиться на території Жидачівської міської ради Львівської області відмовлено.

Рішення оскаржив перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури Таргоній В.О., вважає таке незаконним з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідності висновків викладених у рішенні суду, встановленим обставинам справи.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що звертаючись до суду з позовом прокурор обгрунтовував позовні вимоги порушенням інтересів держави, які полягають в тому, що на підставі рішення ХХХІ сесії 7 скликання Вільховецької сільської ради №1990 від 21.10.2020 між Вільховецькою сільською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі від 22.10.2020 №б/н.

За умовами п. 1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власості для випасання худоби з кадастровим номером :05:000:0107, яка розташована на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області. Пунктом 13 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для: код 18:00, землі загального користування для випасання ходоби площею 55,90 га, угіддя-пасовища.

Згідно із п. 14 Договору цільове призначення земельної ділянки код 18.00 - Землі загального користування для випасання худоби, угіддя-пасовища.

За результатами перевірки, проведеної відповідно до вимог ст. 6, 10 Закону України «Про державний контроль за викоистанням та охороною земель» та на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.04.2021 №179-ДК складено акт, яким встановлено, що земельна ділянка розорана і використовується ОСОБА_1 для вирощування сільськогосподарських культур. На ОСОБА_1 складено протокол про адмінправопорушення від 01.06.2021 №179-Дк/0072П/07/01/-21, вручено припис про усунення порушень вимог земельного законодавства від 01.06.2021 №179-ДК/0075Пр/03/01 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №179-ДК/0072По/07/01 від 07.06.2021. 14.09.2022 комісією Жидачівської міської ради, створеною на підставі розпорядження міського голови м. Жидачева №46-АГ від 13.09.2022, проведено обстеження земельної ділянки, під час якої встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :05:000:0107 площею 55,90 га засіяна сільськогосподарськими культурами (проведено посів кукурудзи).

Таким чином, встановлено, що всупереч вимогам чинного законодавства та умов Договору оренди землі, відповідач використовує орендовану земельну ділянку для сільськогосподарського призначення, як ріллю, а не як пасовища.

Наголошує, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку саме з кадастровим номером :05:000:0107 площею 55,90га, а не :05:000:0170, яка перебуває у приватній власності. При цьому зауважує, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області допущено описку та помилково вказано кадастровий номер :05:000:0170.

Звертає увагу на те, що відповідно до Додатку 4 «Перелік угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ)» до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2021 №1051, рілля це сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви.

Натомість пасовища - сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ 26640-85), рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки.

Отже, розорювання пасовищ допускається лише з метою їх докорінного поліпшення і подальшого використання для випасання худоби. Вирощування сільськогосподарських культур для відгодівлі великої рогатої худоби на земельних ділянках, що відносяться до пасовищ є недопустимим. Використання угідь під посіви сільськогосподарських культур, включаючи багаторічні трави, можливе лише у випадку, якщо такі такі угіддя є ріллею. Вирощування сільськогосподаських культур на земельних ділянках з цільовим призначенням 18.00 (Земельні ділянки під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами) не допускається.

Враховуючи наведене, використання громадського пасовища як рільних земель, а саме для вирощування сільськогосподарських культур, в тому числі для відгодівлі великої рогатої худоби, є прямим порушенням законодавства та умов договору оренди землі.

Згідно із положеннями ст. 13, 15 Закону України «Про ренду землі» орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставх, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Таким чином, встановлення обставин вирощування на спірній земельній ділянці сільськогосподарських культур (посівів кукурудзи, тощо), дає підстави для висновку про порушення ОСОБА_1 умов законодавства про оренду землі та договору, щодо використання спірної земельної ділянки способами, які суперечать вимогам земельного законодавства.

Просить врахувати, що Верховний Суд неодноразовов зазначав, що використання земельної ділянки без зміни категорії цільового призначення земельної ділянки, однак, з порушенням (зміною) виду її цільового використання в межах однієї категорії, є підставою для розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки.

Щодо акту обстеження земельної ділянки від 14.09.2022, складеного органом місцевого самоврядування, вказує на те, що Жидачівська міська рада, як власник та орендодавець спірної земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0107, вправі здійснити обстеження земельної ділянки, в тому числі щодо дотримання орендарем земельного законодавства та умов договору землі, склавши за його результатами відповідний акт.

Додає, що діяльність відповідача щодо розорювання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка за своїми характеристиками відноситься до пасовищ, є такою, що порушує встановлені законодавством та договором вимоги використання спірної земельної ділянки.

Виходячи із закріпленого у ст. 629 ЦК України фундаментального принципу обов`язковості договору, а також застосовуючи норми ст.ст. 24,25,32 Закону України «Про оренду землі» встановлення факту порушення умов договору оренди землі, яким заборонено орендарю використовувати об`єкт оренди інакше, ніж як пасовища, є підставою для розірвання договору в судовому порядку.

З урахуванням наведеного, вбачаються достатні підстави для розірвання договору та повернення ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0107 її власнику Жидачівській міській раді, оскільки відповідачем допущено порушення обв`язків, передбачених умовами договору.

Просить скасувати рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції визнав неналежними подані стороною позивача докази та погодився з аргументами представника відповідача, який зазначив, що вони не стосуються спірної земельної ділянки, оскільки кадастровий номер спірної ділянки :05:000:0107, а інформація в поданих документах стосується земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0170.

Суд критично оцінив пояснення прокурора Лесковича І.Б., що в даних письмових доказах було допущено описку і помилково зазначено кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0170 замість вірного :05:000:0107, що підтверджується розміром спірної земельної ділянки, а саме 55.90 га.

Суд звернув увагу, що рішенням ХХХІ сесії 7 скликання Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області №1991 від 21.10.2020 ОСОБА_1 надано дозвіл на пересівання та перезалуження земельних ділянок, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0170, площею 55,900 га.

Відтак, дані рішення доводять, що відповідачу ОСОБА_1 надано в оренду на 7 років із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності без зміни цільового призначення для випасання худоби ФГ «Пчани-Денькович» земельні ділянки, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0170, площею 55,900 га. Саме дана земельна ділянка згадується в Наказі, Акті, Протоколі, Постанові та Приписі, а відтак твердження прокурора про описку є неспроможними. Доказів протилежного прокурором не надано.

Також, прокурором на підтвердження позовних вимог долучено Акт обстеження земельної ділянки від 14.09.2022, складений комісією у складі: ОСОБА_3 , Романіва Б.І., Соколовського І.П., Андрушківа А.А., в присутності ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0107 площею 55,90 га, засіяна кукурудзою. Дана обставина також визнається представником відповідача, однак заперечується факт розорення даної земельної ділянки.

Розділом «Обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки» Договору оренди землі від 22 жовтня 2020 року вищевказаних обмежень не встановлено. Встановлені обмеження тільки щодо зміни цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору (пункт 24 Договору).

Крім того, відповідно до п. 28 Договору, серед прав орендаря передбачено самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі та отримувати продукцію і доходи. Більше того, чинне законодавство не визначає вичерпного переліку сільськогосподарських культур, які можуть вирощуватись на землях, призначених для сінокосіння та випасання худоби.

Суд звернув увагу, що в Акті зафіксовано, що спірна земельна ділянка на момент обстеження засіяна кукурудзою. Тобто обстеження земельної ділянки, яка використовувалась відповідачем з 2020 року, не дозволяє дійти висновку про використання угідь як ріллю - сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур. Крім того, не вказано, яка частина ділянки засіяна.

Відтак, вказані в Акті обстеження земельної ділянки дані щодо зростання на спірній земельній ділянці сільськогосподарської зернової культури не є достатніми ознаками зміни відповідачем виду використання земельної ділянки сільськогосподарською призначення з пасовища на ріллю, оскільки ці ознаки також можуть свідчити про здійснення відповідачем на земельній ділянці агротехнічних заходів задля підвищення родючості ґрунтів, їх захисту від ерозії, що допускає ГОСТ 26640-85 і що відповідач зобов`язаний був робити згідно з вимогами договору і ст. 37 ЗУ «Про охорону земель».

При вирішенні даного спору суд врахував позицію Верховного Суду від 05.06.2019 по справі №910/1292/17 який вказав, що позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на акт обстеження земельної ділянки N° 76-1733-03 від 12.10.2016, а не на акт перевірки. При цьому, даний акт не є належним доказом на підтвердження порушення відповідачем норм земельного законодавства, оскільки обстеження здійснювалось за відсутності осіб, відносно яких проводилося обстеження. Крім того, у разі порушення відповідачем норм земельного законодавства, орган самоврядного контролю повинен проводити перевірку, а не обстеження земельної ділянки, повідомляти про її проведення відповідача та складати за її результатами саме акт перевірки.

Відтак Акт обстеження земельної ділянки від 14.09.2022 є неналежним доказом з огляду також і на те, що він не містить таких даних, як систематичне розорювання спірної земельної ділянки, фактичне збирання урожаю зі спірної земельної ділянки, які б свідчили про використання відповідачем спірної земельної ділянки як рілля. Подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №925/1579/17.

За таких обставин Акт обстеження земельної ділянки від 14.09.2022 не засвідчує достатніх ознак зміни відповідачем виду використання земельної ділянки сільськогосподарською призначення з пасовища на ріллю, тому не може бути належними та допустимими доказами використання відповідачем земельної ділянки не за цільовим призначенням чи підтверджувати зміну цільового призначення земельної ділянки.

Будь яких інших переконливих доказів, які б свідчили про систематичний обробіток і використання земельної ділянки під посіви сільськогосподарських культур, прокурором подано не було.

Кваліфікуючи дії відповідача як істотне порушення умов договору, прокурор не навів ніяких висновків щодо того, які права позивача були порушені та якої шкоди зазнає останній у зв`язку з такими діями Відповідача, чи позбавляється Жидачівська міська рада того, на що очікувала при укладенні договору.

Суд не враховував висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №904/1054/19, від 21.06.2022 у справі №912/1520/21, 22.01.2020 у справі №468/1498/17, на які покликається прокурор, оскільки такі зроблені хоч у подібних правовідносинах, однак за інших встановлених фактичних обставин справ, оскільки в даних справах судом було встановлено, що спірні земельні ділянки були розорені та використовувались як рілля для вирощування сільськогосподарських культур, а не як пасовище. Доказів чого, в даній справі судом, не здобуто.

Підсумовуючи вищенаведене враховуючи співвідношення наявних доказів та вимог ст. 651 ЦК України, зважаючи, що при наявних обставинах відсутні беззаперечні докази, які б вказували на істотність порушення договору, зокрема не доведення наявності істотної шкоди чи позбавлення того, на що розраховував орендодавець, а також використання земельної ділянки не за визначеним видом використання, а як ріллю для сільськогосподарського призначення, з метою вирощування сільськогосподарських культур, а не як пасовища, суд виснував, що підстав для припинення спірного договору шляхом його розірвання немає, а тому в даній частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Оскільки позовна вимога щодо зобов`язання відповідача повернути власнику Жидачівській міській раді земельну ділянку площею 55,90 га, кадастровий номер :05:000:0107 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215), яка знаходиться на території Жидачівської міської ради Львівської області, є похідної від позовної вимоги про припинення спірного договору шляхом його розірвання, в задоволенні якої судом було відмовлено, то позовні вимоги в цій частині також до задоволення не підлягають.

Разом з тим суд не давав оцінку аргументам сторін щодо рішення Жидачівської міською ради №2552 від 15.02.2024, яким затверджено проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обгрунтування сівозмін та впорядкування угідь земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0107 площею 55,90 га, яка перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_1 на умовах оренди для випасання худоби (код виду цільового призначення земель 18.00 (громадські пасовища) на території Жидачівської міської ради (за межами населених пунктів) Стрийського району Львівської області. Вказаним рішенням також вирішено внести зміни до договору оренди землі №б/н від 22.10.2020, оскільки таке на момент спірних не існувало, та не впливає на прийняте судом рішення.

Перевіряючи оскаржуване рішення колегія суддів виходить з такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 15.10.2020, земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0107 площею 55,9 га 02.10.2020 зареєстрована за Вільховецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області на праві комунальної власності (т.1 а.с.18).

Рішенням ХХХІ сесії 7 скликання Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області №1990 від 21.10.2020, вирішено враховуючи значне зменшення поголів`я великої рогатої худоби в господарствах населення Вільховецької сільської ради, недопоступлення коштів до місцевого бюджету, ефективності використання земель сільськогосподарського призначення та недопущення самозаліснення сільськогосподарських угідь надати громадянину ОСОБА_1 в оренду на 7 років із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності без зміни цільового призначення для випасання худоби ФГ «Пчани-Денькович», зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0170, площею 55,9000 га (с. Пчани) (т.1 а.с.14).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 25.08.2020 13-8424/16-20-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Передано Вільховецькій сільській раді у комунальну власність земельну ділянку площею 55,9000 га, в тому числі пасовища площею 55,9000 га (кадастровий номер :05:000:0107) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для створення громадських пасовищ, розташовану на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району (т. 1 а.с.15).

Згідно із актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 21.09.2020, відділ Держгеокадастру у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області відповідно до наказу Головного управління Держгеокэдаструу Львівській області від 25.08.2020 №913-8424/16-20СГ передав із державної власності, а Вільховецька сільська рада прийняла у комунальну власність Вільховецької сільської ради земельну ділянку згідно з додатком (кадастровий номер :05:000:0107, місце розташування: Вільховецька сільська рада Жидачівський район, площа: 55,9000 га) (т.1 а.с.16,17).

Рішенням ХХХІ сесії 7 скликання Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області №1991 від 21.10.2020 ОСОБА_1 надано дозвіл на пересівання та перезалуження земельних ділянок, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0170, площею 55,900 га (с. Пчани) (т.1 а.с.121).

Згідно із договором оренди землі від 22.10.2020, укладеним між Вільховецькою сільською радою в особі голови Ілюка В.І. (орендодавцем) та ОСОБА_1 (орендарем), орендодавець на підставі рішення ХХХІ сесії 7 скликання Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 21.10.2020 №1990 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 » надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, сільськогосподарського призначення код 18.00, землі загального користування для випасання худоби з кадастровим номером :05:000:0107, яка розташована на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області (пункт 1 Договору).

В оренду передаються земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності код 18.00 Землі загального користування для випасання худоби площею 55,90 га, у тому числі 55,90 га пасовища (пункт 2 Договору).

Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (пункт 5 Договору).

Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини відсутні (пункт 6 Договору).

Договір укладено на 7 років (пункт 7 Договору).

Земельна ділянка передається в оренду для: код 18.00 Землі загального користування для випасання худоби площею 55,90 га, угіддя-пасовища (пункт 13 Договору).

Цільове призначення земельної ділянки код 18.00 Землі загального користування для випасання худоби площею 55,90 га, угіддя-пасовища. Категорія земель землі сільськогосподарського призначення (пункт 14 Договору).

На орендовану земельну ділянку встановлено такі обмеження: зміна цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору (пункт 24 Договору) (т.1 а.с.19-26).

Відповідно до Додаткової угоди до Договору оренди землі від 22.10.2020 07.12.2020 внесено зміни до пункту 8 (Орендна плата), орендна плата становить 14 761,56 грн (т. 1 а.с.27).

За змістом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 29.03.2021, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0107, площею 55,90 га, зареєстровано 27.11.2020 за орендарем ОСОБА_1 (т.1 а.с. 28-29).

Стрийською окружною прокуратурою скеровано голові Жидачівської міської ради запит про невідкладне проведення обстеження земельних ділянок, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0170 з метою підтвердження або спростування факту порушення вимог земельного законодавства щодо використання земельної ділянки ОСОБА_1 та ФГ «Пчани-Денькович» (т. 1 а.с. 30).

На виконання цього запиту, розпорядженням міського голови Жидачівської міської ради від 13.09.2022 №46-АГ зобов`язано створити комісію у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , якій доручено проведення обстеження земельних ділянок, що знаходяться на території Вільховецького старостинського округу, зокрема, з кадастровим номером :05:000:0107 (т.1 а.с. 32).

Актом обстеження земельної ділянки від 14.09.2022, складеного комісією у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в присутності ОСОБА_1 , встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0107 площею 55,90 га, засіяна кукурудзою. Зі слів ОСОБА_1 на земельній ділянці площею 55,90 га проведено посів кукурудзи на силос та кормову ВРХ (т.1 а.с. 33).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.04.2021 №179-ДК наказано здійснити державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки земельної ділянки на території Жидачівського ОТГ Стрийського району Львівської області, зокрема земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0170 (т.1 а.с. 40-41).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від №179-ДК/166/АП/09/01/-21 земельні ділянки, серед яких зазначено земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0170, розорані і використовуються для вирощування товарних сільськогосподарських культур ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вбачається порушення земельного законодавства під час використання земельних ділянок, зокрема і зазначеної, а саме: п. 5 статті 20 та статті 211 ЗК України (т.1 а.с. 42-43).

Протоколом про адміністративне правопорушення від 01.06.2021 №179-ДК/6072П/07/01/-121 складеним Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області встановлено, що земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення пасовища (цільове призначення: 18.00 Землі загального користування для створення громадських пасовищ), зокрема, за кадастровим номером :05:000:0170, площею 55,90 га на території Жидачівської ОТГ Стрийського району Львівської області використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 , чим порушено п. 5 статті 20 та статті 211 ЗК України. Відповідальність за яке передбачена п. 1 ст. 55 КУпАП (т.1 а.с. 44-45).

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 07.06.2021 №179-ДК/6072П/07/01/ ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 55 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу. Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області встановлено, що земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення пасовища (цільове призначення: 18.00 Землі загального користування для створення громадських пасовищ), зокрема, за кадастровим номером :05:000:0170, площею 55,90 га на території Жидачівської ОТГ Стрийського району Львівської області використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 , чим порушено п. 5 статті 20 та статті 211 ЗК України (т.1 а.с.46-47).

Згідно із приписом Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення вимог земельного законодавства (т. 1 а.с.48-49).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 16.11.2022, земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0107 площею 55,90 га відноситься до земель сільськогосподарського призначення з видом цільового призначення 18.00, перебуває у комунальній власності Вільховецької сільської ради та передана в оренду ОСОБА_1 . Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру не зареєстровані (т.1 а.с.57).

Звітами про виробництво продукції тваринництва, кількість сільськогосподарських тварин і забезпеченість їх кормами за 2022 рік встановлено, що на балансі ФГ «Пчани-Денькович» перебувають тварини (велика рогата худоба) (т.1 а.с.103-105, 115 на звороті -118).

При цьому, рішенням 32 сесії VIII скликання Жидачівської міської ради від 15.02.2024 №2553 затверджено проєкт землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь земельної ділянки площею 55,9000 га з кадастровим номером :05:000:0107, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 на умовах оренди для випасання худоби. Внесено зміни до договору оренди землі від 22.10.2020, а саме у пункті 1 змінено вид використання земельної ділянки з «для випасання худоби» на «вирощування сільськогосподарських культур для відгодівлі великої рогатої худоби» без зміни цільового призначення в межах категорії земель сільськогосподарського призначення, шляхом укладення додаткової угоди про внесення змін у договір (т.2 а.с. 32).

Згідно із додатковою угодою №1 від 23.02.2024 про внесення зміни в Договір оренди землі від 22.10.2020 викладено пункти 1, 2, 4, 8, 10, 13 в новій редакції. Зокрема, за змістом пункту 1 у новій редакції Орендодавець на підставі рішення XXX сесії 7 скликання Вільховецької сільської ради від 21 жовтня 2020 року № 1990 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 » надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності за цільовим призначенням - код-18.00 Землі загального користування, для випасання худоби, вид використання: для вирощування сільськогосподарських культур для відгодівлі великої рогатої худоби (згідно схеми чергування сільськогосподарських культур у сівозміні), відповідно до рішення Жидачівської міської ради 32 сесії VІІІ скликання 2020-2025 рр. від 15.02.2024 №2553, яка розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район Вільховецький старостинецький округ Жидачівської міської ради. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 55,9000 га :05:000:0107, сільськогосподарського призначення (т.1 а.с. 32).

Таким чином, предметом позову у цій справі є вимоги про розірвання договору оренди землі від 22.10.2020 б/н, укладений між Вільховецькою сільською радою та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 55,90 га, кадастровий номер :05:000:0107 (реєстраційний номер об`єкта 215) та її повернення власнику, з огляду на те, що спірна земельна ділянка, з видом використання як пасовище використовується як рілля для вирощування сільськогосподарських культур, а не як пасовище.

За змістом статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У розумінні положень наведеної норми істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору, на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Варто також зауважити, що у частині першій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Положення статті 525 ЦК України встановлює загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

У частині другій статті 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 зазначеного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Цільове призначення земельної ділянки - це допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення (стаття 1 Закону України «Про землеустрій»).

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії (частина перша статті 19 ЗК України).

Відповідно до Закону України від 17.06.2020 № 711-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель», зокрема, статтю 19 ЗК України доповнено частиною третьою такого змісту: земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України (чинної на момент укладення договору оренди) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З наведених норм права вбачається, що за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно.

Отже, зазначені норми права розрізняють категорії земель за їх цільовим призначенням та види використання земельної ділянки в межах кожної категорії земель. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. При цьому такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки без зміни її категорії цільового призначення (землі сільськогосподарського призначення) чинним законодавством не передбачено (пункт 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 925/929/19).

Земельні ділянки, віднесені до однієї і тієї ж категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності тощо, та визначені у Класифікації видів цільового призначення земель.

Разом з тим, визначення земель сільськогосподарського призначення та порядок їх використання урегульовано статтею 22 ЗК України, за змістом якої землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей (частина 1); до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо) (частина 2 у редакції, чинній на час укладення договору).

Згідно із частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У статтях 31, 33-37 ЗК України визначено види використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема для фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства, для сінокосіння і випасання худоби, для ведення індивідуального або колективного садівництва, для городництва, для ведення підсобного господарства. Власники або користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення певного виду використання мають використовувати їх виключно в межах вимог, встановлених статтями 31, 33- 37 ЗК України для такого виду використання (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 925/929/19).

Так, за змістом статті 34 ЗК України, громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Системний аналіз положень вищевказаних норм дозволяє дійти висновку, що земельні ділянки, віднесені до однієї і тієї ж категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності тощо, та визначені у Класифікації видів цільового призначення земель. Проте, за приписами частини п`ятої статті 20, статті 34 ЗК України земельна ділянка для сінокосіння і випасання худоби може використовуватися лише у межах цього виду використання, отже, за умови передачі в оренду земельної ділянки, що за видом використання належить до сінокосіння і випасання худоби, орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку виключно для сінокосіння і випасання худоби, тобто в межах виду користування (аналогічні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 473/4413/17, від 12.12.2019 у справі № 904/1054/19, від 22.01.2020 у справі № 468/1498/17-ц).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 затверджено Перелік угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ) (додаток 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру), відповідно до якого: пасовиша - це сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ26640-85); рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки; рілля - це сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці.

До ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх декоративного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви.

Для того, щоб ділянка вважалась ріллею, необхідною є сукупність умов: систематична обробка і використання під посіви с/г культур (за винятком трав`яних кормових культур); посів багаторічних трав (які не є трав`яними кормовими культурами); посів не з метою докорінного поліпшення; не використовується постійно для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви; збирання врожаю.

Земельне законодавство дозволяє при певних умовах розорювати сіножаті і пасовища. Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про охорону земель» на землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ. Категорична заборона розорювання пасовищ за жодних умов не передбачена.

Постанова Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 пов`язує можливість розорювання сіножатей та пасовищ з метою їх докорінного поліпшення та використання постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби.

У п. 28 договору серед прав орендаря передбачено: «самостійно господарювати на землі з дотриманням умовдоговору оренди землі» та «отримувати продукцію і доходи». Додатковою угодою №1 від 23 лютого 2024 року орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності за цільовим призначенням - код 18.00 Землі загального користування, для випасання худоби, вид використання: для вирощування сільськогосподарських культур для відгодівлі великої рогатої худоби (згідно схеми чергування сільськогосподарських культур у сівозміні).

Відтак, належить зробити висновок, що надана в оренду спірна земельна ділянка належить до тієї категорії пасовищ, які не заборонено розорювати за умови докорінного поліпшення та підкормовими трав`яними культурами задля сінокосіння та випасання.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №925/1579/17, якщо акт обстеження земельної ділянки не містить таких даних як систематичне розорювання спірної земельної ділянки, то вказане свідчить про відсутність даних використання відповідачем спірної земельної ділянки як ріллі.

Матеріали справи не містять доказів систематичного розорювання та використання під посіви сільськогосподарських культур спірної земельної ділянки з метою збирання врожаю, що дає підстави вважати не доведеним використання цієї земельної ділянки як ріллі. Такої інформації, зокрема, не містять акт обстеження земельної ділянки від 14 вересня 2022 року та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки від 07 травня 2021року. У акті обстеження від 14 вересня 2022 року зафіксовано, що спірна земельна ділянка на момент обстеження засіяна кукурудзою. В акті від 7 травня 2021 року вказано, що на момент перевірки встановлено, що земельна ділянка засіяна «товарною сільськогосподарською культурою» без визначення, якою саме культурою, на всій земельній ділянці чи її частині, і чи є така культура відмінною від кормової культури.

Позиція відповідача, що на спірній земельній ділянці згідно рішення її власника вирощувалася кормова трав`яна культура (частина - кукурудза для випасання і силосу, та частина трави), а для забезпечення використання цієї земельної ділянки за призначенням, така потребувала пересівання для поліпшення грунтів, не спростована належними і допустимими доказами.

В свою чергу, за змістом листа ДП «Львівський інститут землеустрою» від 20.07.2023 №33: кормові культури це сільськогосподарські культури, які вирощують з метою виробництва корму для сільськогосподарських тварин і птиці та вирощуються у польових і кормових сівозмінах. Основними зернокормовими культурами є кукурудза, ячмінь, овес, сорго, соя, горох; трав`яною (трав`янистою) кормовою культурою є сільськогосподарська культура, що не утворює дерев`янистого стебла. Звичайно в ботаніці «справжніми травами» називають представників родини тонконогових (злакових). Серед них, в основному, вже згадані: пшениця, жито, ячмінь і овес, рис, просо і кукурудза та ін.; у польових і кормових сівозмінах вирощуються усі рослини, що використовуються для годівлі сільськогосподарських тварин, в т.ч. і кукурудза; в Україні кукурудзу вирощують переважно як кормову культуру. За своїми ботанічними властивостями кукурудза відноситься до однорічних трав`янистих рослин родини злакових. Її зерно є цінним концентрованим кормом для всіх сільськогосподарських тварин і обов`язково повинна входити до їх раціону. Поряд із вирощуванням на зерно і силос кукурудза широко використовується в системі літньої годівлі худоби, її вирощують на зелений корм; під докорінним поліпшенням розуміють комплекс культуртехнічних, агрохімічних, меліоративних, агротехнічних, біологічних, організаційно-господарських та економічних заходів, спрямованих на створення нового, високопродуктивного бобово-злакового або злаково-бобового травостою замість малопродуктивного, малоцінного за видами. Оскільки кукурудза належить до родини злакових, то, відповідно, може використовуватись для докорінного поліпшення пасовища (т.1 а.с.82).

Згідно із постановою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №925/1579/17 пасовища, розорані з метою їх докорінного поліпшення і які використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, не є ріллею.

Крім цього, Верховний Суд у справі №806/5308/15 виклав правову позицію, з якою погодилась колегія суддів Верховного Суду у справі №916/1998/19 у постанові від 14 липня 2020 року, що зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 9 грудня 2020 року у справі №199/3846/19 оцінка порушення договору які стотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

При цьому, рішенням Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області №1991 від 21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було надано дозвіл «на пересівання та перезалуження таких земельних ділянок (існуючих пасовищ). Він мав здійснити не лише перезалуження відповідних ділянок, а й засіяння частини ділянки кукурудзою для випасання великої рогатої худоби.

Відповідно до матеріалів справи на спірній земельній ділянці випасається велика рогата худоба. Докази про збирання урожаю з цієї земельної ділянки відсутні.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог та задоволення зустрічних позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення суду необхідно залишити без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури Таргонія О.В. - залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 квітня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк