Провадження № 2/522/3280/25
24 квітня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Морозовій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката Заліпаєва Юрія Валерійовича, який діє від імені та в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , про повернення позовної заяви ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Заяць Костянтин Вікторович, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Заяць Костянтин Вікторович до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.
25 листопада 2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено уточнену позовну заяву та квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 05.02.2025 року о 12 год. 45 хв., у залі судового засідання №218, у приміщенні суду за адресою: м. Одеса, вул. Балківська 33.
31 січня 2025 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Ковачова О.М. надійшло клопотання про відкладення судового засідання та ознайомлення з матеріалами справи.
В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Заліпаєв Д.В. Інші учасники, в тому числі позивач в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання, повідомлялись належним чином. В зв`язку з чим, судове засідання, яке призначено на 05.02.2025 року відкладено на 25.03.2025 року.
12 лютого 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_4 адвоката Руденко М.О. про проведення судового засідання 05.02.2025 року в режимі відеоконференції.
14 лютого 2025 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Заліпаєва Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
17 лютого 2025 року відповідачем ОСОБА_4 подано до суду відзив на позовну заяву, клопотання про закриття провадження в цивільній справі, клопотання про особисту участь позивача в цивільній справі, клопотання про витребування доказів та заява про застосування строку позовної давності.
25 лютого 2025 року ухвалою суду залишено без задоволення клопотання представника ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні 05 лютого 2025 року в режимі відеоконференції у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Заяць Костянтин Вікторович до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.
03 березня 2025 року від ОСОБА_4 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1»про визнання договору купівлі-продажу № 50а недійсним.
18 березня 2025 року до від адвоката Заліпаєва Ю.В., який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 , надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та клопотання про витребування доказів.
18 березня 2025 року до суду надійшла заява адвоката Заліпаєва Ю.В., який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України, у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог, передбачених статтею 188 ЦПК України. Клопотання обґрунтовано тим, що позовна заява об`єднує вимоги до трьох відповідачів, між якими відсутня єдність предмету та підстав позову, що унеможливлює їх спільний розгляд.
25 березня 2025 року до суду від представника ОСОБА_2 адвоката Заяць Костянтина Вікторовича надійшла заява, в якій останній повідомляв, що не зможе прийняти участь в судовому засіданні у зв`язку з зайнятістю в Одеському апеляційному суді та просив визнати причини неявки учасника поважними та відкласти розгляд справи на іншу дату. При цьому, жодних даних щодо підтвердження причин неявки представником до суду не представлено.
В судовому засіданні 25 березня 2025 року суд ухвалив визнати неявку неповажною та оголосив перерву на 24.04.2025 року о 16 годині 10 хвилин.
22 квітня 2025 року до суду від представника ОСОБА_4 надійшла клопотання про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.
24 квітня 2025 року представником ОСОБА_2 адвокатом Заяць Костянтином Вікторовичем подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, так як нарахі представник позивача перебуває у відпустці, поза межами України та не зможе прийняти участь у судовому засіданні на 24.04.2025 року. Також просив забезпечити проведення подальших засідань у режимі відеоконференції.
24 квітня 2025 року до суду від адвоката Заліпаєва Ю.В., який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просив у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника до судового засідання без поважних причин, подану заяву про повернення позову розглянути у відсутність ОСОБА_5 та її представника. Заяву підтримали та просили задовольнити.
Інші відповідачі по справі: представники Шух Ф.М. та Бутко І.В. надали заяви, в яких підтримали заяву адвоката Заліпаєва Ю.В. про повернення позову та просили суд задовольнити її у повному обсязі. Також просили визнати причини неявки позивача неповажними та провести засідання без їх участі.
24 квітня 2025 року позивач і його представник, будучи належним чином повідомленими, у судове засідання не з`явилися повторно без поважних причин. Зокрема, заява представника позивача, адвоката Заяць Костянтина Вікторовича про відкладення розгляду справи, подана 25.03.2025 року та 24.04.2025 року, не містила жодних належних доказів об`єктивності неможливості бути присутнім у судовому засіданні.
Дослідивши заяву адвоката Заліпаєва Юрія Валерійовича, який діє від імені та в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , про повернення позовної заяви, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного:
Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.
Так, згідно з ч.1 ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»: «Судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК (1618-15).
Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі)».
Роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи.
Із матеріалів позовної заяви слідує, що позивач звернувся до суду з єдиною позовною заявою, в якій заявлені три окремі майнові вимоги:
1. Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на його користь квартиру АДРЕСА_1 , яка за твердженнями позивача, належить йому на підставі Договору №65а про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 04.03.2019.
2. Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на його користь квартиру АДРЕСА_2 , яка за твердженнями позивача, належить йому на підставі Договору №47а про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 04.03.2019.
3. Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на його користь квартиру АДРЕСА_3 , яка за твердженнями позивача, належить йому на підставі Договору №50а про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 04.03.2019.
Отже, позивач звернувся до суду з однією позовною заявою, в якій об`єднав три позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, що не пов`язані між собою ані підставами виникнення, ані доказами, поданими на їх підтвердження. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, усі правочини, на які посилається позивач як на підставу набуття права власності, укладені з одним кооперативом, однак право власності на спірні об`єкти зареєстровано за третіми особами відповідачами у справі. Таким чином, позовні вимоги, хоча й мають однорідний характер (витребування майна з чужого незаконного володіння), однак подані одним позивачем до різних відповідачів, стосуються різного майна, що належить різним особам на підставі окремих правочинів, укладених у різний час, з різними сторонами та за різних обставин.
Проаналізувавши позовну заяву та заяву про усунення недоліків, документи, що додані до неї, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали (ч.11 ст.187 ЦПК України).
Позивач пред`явив позов щодо витребування трьох різних об`єктів нерухомості від трьох різних відповідачів, які належать їм на підставі різних правочинів, та сплатив судовий збір у розмірі 13 928,80 грн, однак не надав достатнього обґрунтування щодо такого розрахунку.
В ухвалі від 11 листопада 2024 року про залишення позовної заяви без руху було вказано позивачу на необхідність оплати судового збору, при цьому наведено достатнє обґрунтування. Однак позивачем на виконання вказаної ухвали не додано доказу на підтвердження сплати ним судового збору в належному розмірі, тим самим не усунуто недоліків, на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.
У поданій на виконання ухвали суду про залишення позову без руху заяві про усунення недоліків, представником позивача не зазначено, щодо якої саме з позовних вимог сплачено судовий збір, а також не наведено правового обґрунтування можливості об`єднання в одній позовній заяві вимог про витребування різних об`єктів нерухомого майна від різних відповідачів, що набули їх за різними правочинами. Така позиція суперечить принципу правової визначеності та вимогам частини першої статті 188 ЦПК України щодо належного об`єднання позовних вимог.
Отже, доводи представника позивача, що зазначені ним у заяві про усунення недоліків, - не є підставою для висновку, що стороною позивача сплачено судовий збір в належному розмірі.
Зі змісту ст.6 Закону України «Про судовий збір» слідує, що судовий збір сплачується за кожну позовну вимогу майнового та немайнового характеру, тобто за правилами даної статті судовий збір сплачується за кожну вимогу. У разі пред`явлення кількох вимог, сума судового збору може сплачуватися однією сумою, але із урахуванням сумарного складання всіх вимог.
Відповідно до ч.6 ст.188 ЦПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 роз`яснено судам, що роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи. У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову.
При цьому слід зауважити, що процесуальний порядок передбачає можливість об`єднання і роз`єднання кількох позовних вимог одного провадження, якщо маються однорідні вимоги кількох позивачів до одного й того відповідача чи однорідні вимоги одного позивача до кількох відповідачів.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Під позовною вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Об`єднані можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, провадження № 12-231гс18).
Отже, кожна із вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, - є самостійною вимогою.
Заява, яка складається з декількох самостійних позовних вимог, у разі недотримання форми і змісту позову в певній частині самостійних вимог тягне за собою не відповідність формі і змісту позовної заяви в цілому.
Таким чином, станом на 24 квітня 2025 року, недоліки позовної заяви, на які було вказано в ухвалі суду про залишення її без руху, позивачем не усунуто. Крім того, на подане клопотання адвоката Заліпаєва Юрія Валерійовича, який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 про повернення позовної заяви, позивачем не подано до суду обґрунтованих заперечень або пояснень, чим фактично залишено його без належного процесуального реагування.
Слід також зазначити, що в ході розгляду даної справи встановлено, що позивач уже звертався до суду з аналогічними вимогами до ОСОБА_3 щодо витребування квартири за Договором № 65а. Справа № 522/9672/22 була розглянута Приморським районним судом м. Одеси та вирішена заочним рішенням від 27 квітня 2023 року, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України, подання тотожного позову є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
Більше того, позивач та його представник двічі поспіль не з`явились до судового засідання без поважних причин, про дату, час і місце якого були належним чином повідомлені. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надано. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).
У відповідності до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду, на підставі ч.13 ст.187 ЦПК України.
Разом із цим, відповідно з пунктом 2 частини 4 статті 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли: - порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
При цьому, слід зазначити, якщо позивач порушив ті правила об`єднання позовних вимог, які не передбачені нормами частини першої статті 188 ЦПК України, він не може усунути недоліки позовної заяви, адже встановлення та усунення недоліків у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог ЦПК України не передбачено. В інших випадках порушення правил об`єднання позовних вимог, виявлених та встановлених судом у підготовчому провадженні, суддя за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи приймає рішення про роз`єднання позовних вимог.
Отже позовна заява підлягає залишенню судом без розгляду також за тих виявлених судом після відкриття провадження у справі порушень правил об`єднання позовних вимог, що передбачені частиною першої статті 188 ЦПК України.
Частина тринадцята статті 187 ЦПК України передбачає, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Пунктом 8 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
Подібна за змістом правова позиція відповідає позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, прийнятої у постанові від 05 лютого 2025 року по справі № 642/1086/22 (провадження № 61-1941св24).
Враховуючи вищенаведене та допущені недоліки позовної заяви в їх сукупності, які не були усунуті позивачем після залишення її без руху, вищезазначену позовну заяву позивача слід залишити без розгляду, на підставі ч.13 ст.187 ЦПК України.
Окрім цього, суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
В зв`язку з наведеним, залишення позовної заяви без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки, після усунення вказаних вище невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із вказаною заявою.
Крім того, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення його позову без розгляду.
Таким чином, враховуючи принцип диспозитивності судового розгляду цивільних справ та звернення представника Бутко І.В. до суду з заявою про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду, відсутність інших заяв від ОСОБА_4 станом на день розгляду справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву представника ОСОБА_4 адвоката Логовського В.В.
На підставі викладеного, керуючись ч.13 ст.187, п.3,8 ч.1 ст. 257, 258-261, 353-354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Заяць Костянтин Вікторович, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння - залишити без розгляду.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» про визнання договору купівлі-продажу № 50а недійсним - залишити без розгляду.
Ухвала про залишення позовної заяви без розгляду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано01.05.2025 року.

Суддя