ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії,-

встановив:

Адвокат Телющенко П.П., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 189 012,59 грн.

В позовній заяві посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , який був військовим пенсіонером та перебував на обліку в ГУ ПФУ в Київській області, після смерті якого відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на недоотриману пенсію на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2022. по справі №320/6679/22. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , позивач, як його син, отримав спадщину за законом, яка складається з невиплачених коштів на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду по справі №320/6679/22 від 31.10.2022 року, де залишок невиплачених коштів становить 189 012,59 грн. Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду, однак отримав відмову та роз`яснення, що необхідно звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. 01.11.2024 Київським окружним адміністративним судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження. Тому, ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача з питання виплати недоотриманої пенсії спадкодавця, але знову отримав відмову вже з причини пропуску шестимісячного строку звернення із заявою до управління про виплату недоотриманої пенсії.

Своїми діями відповідач перешкоджає реалізації прав позивача на отримання спадкового майна.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого провадження.

13.03.2025 від представника відповідача ОСОБА_4 , через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

25.03.2025 через систему «Електронний суд» від адвоката Телющенко П.П., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , надійшла відповідь на відзив, проте, оскільки до суду не надходив відзив на позовну заяву, відповідь на відзив суд до уваги не бере.

Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, до канцелярії суду адвокат Телющенко П.П. подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є: ОСОБА_2 , мати: ОСОБА_5 (а.с. 11).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року у справі №320/6679/22, задоволено адміністративний позов. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_2 здійснити перерахунок пенсії з 1 квітня 2019 року за довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22 червня 2022р. № 2/3/1/1498 про розмір грошового забезпечення за посадою, з якої його було звільнено з військової служби,станом на 5 березня 2019 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІПро пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України від20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 та проводити її виплату з 1 квітня 2019 року за довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22 червня 2022 р. № 2/3/1/1498 про розмір грошового забезпечення за посадою, з якої його було звільнено з військової служби, станом на 5 березня 2019 року, відповідно до вимог статей43 і 63 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та виплатити різницю з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто з Державного бюджету У країни за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 992 грн. 40 коп.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 01.03.2024 року державним нотаріусом Другої білоцерківської державної нотаріальної контори, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з невиплачених коштів на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду 31 жовтня 2022 року по справі №320/6679/22, в сумі 189012,59 грн., і належали померлому згідно довідки, виданої Відділом з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фону України у Київській області під №1000-0505-8/30840 від 21 лютого 2024 року (а.с.3).

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фону України у Київській області з відповідною заявою про виплату недоодержаної пенсії, у формі, а також переліком необхідних документів, які визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.14).

Проте, 08.05.2024 позивач отримав відповідь з Головного управління ПФУ у Київській області, що для отримання коштів, нарахованих на виконання Київського окружного адміністративного сулу від 31.10.2022 у справі № 320/6679/22, йому необхідно звернутися до суду з заявою про зміну сторони виконавчого провадження (а.с.15).

01 листопада 2024 року Київським окружним адміністративним судом у справі № 320/6679/22 постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.20-21).

При повторному зверненні позивача до відповідача з питання недоотриманої пенсії, 18.12.2024 йому було знову відмовлено в зв`язку з тим, що зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а так як протягом шести місяців з дня смерті пенсіонера заява про виплату недоотриманої пенсії до Головного управління не надходила, тому відсутні підстави для виплати (а.с.18).

На час розгляду справи грошові кошти позивачу виплачені не були.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду України та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що він успадкував в тому числі і належні спадкоємцю суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент його смерті.

При цьому дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача, суми 189012,59 (сто вісімдесят дев`ять тисяч дванадцять) гривень 59 копійки недоотриманої спадщини у вигляді недоотриманої за життя ОСОБА_2 , 1959 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії, тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 328, 316, 1227, 1218, 1219 ЦК України, Конституції України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, , юридична адреса: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , недоотриману спадщину у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , 1959 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 189012,59 (сто вісімдесят дев`ять тисяч дванадцять ) гривень 59 копійки.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 1890,12 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М.Ковалевська