Справа № 953/4184/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2025 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого: судді Колесник С.А.,
при секретарі судового засідання Смаль Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -
Позивач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Крутько І.М., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якого просить визнати за позивачем право власності на 48/100 житлового будинку загальною площею 105,6 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_2 .
На обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 . На час смерті він був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, а саме на автомобіль ГАЗ ПБ-3302, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та земельної ділянки площею 0,15 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Крім того, вони все життя проживали у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та вона вважала, що будинок належить її чоловіку. Після його смерті з`ясувалось, що будинок був придбаний на ім`я ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Актовий запис про її смерть було складено лише 07.04.2023 року та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 07.04.23. 48/100 житлового будинку АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу від 27 квітня 1995 року, який посвідчений державним нотаріусом восьмої Харківської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1-4376. За життя ОСОБА_4 залишила заповіт від 05.01.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., зареєстрований у реєстрі за № 15, відповідно до якого житловий будинок АДРЕСА_1 , вона заповіла своєму сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона вважала, що її чоловік спадщину після матері прийняв але не оформив.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (вих.75/02-31 від 09.06.23) їй було відмовлено у відкритті спадкової справи після ОСОБА_4 у порядку спадкової трансмісії, відповідно до ст. 1276 УК України, оскільки ОСОБА_3 за життя був позбавлений можливості прийняти спадщину після своєї матері, оскільки така можливість з`явилась лише 07.04.2023 року, але на цей час він помер - ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Її чоловік ОСОБА_3 не зміг реалізувати своє право на спадщино з об`єктивних причин, оскільки не міг подати заяву про прийняття спадщини без свідоцтва про смерть та внесення актового запису про смерть матері до реєстру.
Отже, без внесення актового запису про смерть ОСОБА_4 та видачі свідоцтва про смерть спадкова справа не могла бути заведена, а тому вона має право на спадкування тієї частини майна, яке не було оформлене в якості спадку за його життя.
Вказала, що вона виконала умови законодавства про прийняття спадщини, її прийняла після померлого чоловіка, має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя ОСОБА_4 , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.
Відповідач по справі ОСОБА_2 є рідним братом її чоловіка та спадкоємцем першої черги. Спадщину після матері не приймав. Та оскільки є заповіт на ім`я її чоловіка, спадкоємці за законом не мають права на спадкування.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2024 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
Ухвалою судді від 22.05.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження.
В ході підготовчого провадження 22.07.2024 представником позивача адвокатом Крутько І.М. подано до суду заяву про зміну предмету позову, у якій представник просить залучити до участі у справі в якості відповідача Харківську міську раду та визнати за ОСОБА_1 право власності на 48/100 частин житлового будинку загальною площею 105,6 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_3 .
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.08.2024 прийнято до розгляду змінену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. В подальшому розглядати справу з урахуванням змінених позовних вимог.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.09.2024 закрито підготовче провадження по справі.
11.11.2024 до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Крутько І.М. надійшла заява про зупинення провадження у справі №953/4184/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування до моменту набрання чинності рішення по справі №953/8183/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин.
Ухвалою суду від 04.12.2024 зупинено провадження у цивільній справі №953/4184/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування - до набрання законної сили судового рішення у справі №953/8183/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин.
10.01.2025 у цивільній справі №953/8183/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних стосунків постановлено рішення, яким позов задоволено, встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Ухвалою суду від31.03.2025 відновлено провадження у справі №953/4184/24.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, 29.04.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її преджставника. Позов підтримує та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, 03.07.2024 подав до суду заяву про визнання позову (а.с.53).
Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с.129).
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Судом встановлено, що 48/100 житлового будинку АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу від 27 квітня 1995, який посвідчений державним нотаріусом восьмої Харківської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1-4376 (а.с.26-27).
За життя ОСОБА_4 залишила заповіт від 05.01.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., зареєстрований у реєстрі за № 15, відповідно до якого житловий будинок АДРЕСА_1 , вона заповіла своєму сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 18 від 07.04.2023 (а.с.8).
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали шлюб 12.06.1998, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 12.06.1998, актовий запис №626, видане Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова (а.с.21).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 3606 від 27.03.2023 (а.с.10). На час смерті ОСОБА_3 позивач разом з чоловіком проживали за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 10.01.2025 встановлено факт родинних стосунків між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.118-120).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (вих.75/02-31 від 09.06.23) ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті спадкової справи після ОСОБА_4 у порядку спадкової трансмісії, відповідно до ст. 1276 УК України, оскільки ОСОБА_3 за життя був позбавлений можливості прийняти спадщину після своєї матері, оскільки така можливість з`явилась лише 07.04.2023 року, але на цей час він помер - ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Положеннями ст.ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти (трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців-трансміссаров (спадкова трансмісія).

Таким чином, спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця.

Визначальним для правильного застосування ст. 1276 ЦК України є відповідь на питання: чи повинен трансміссар для прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після смерті першого спадкодавця в установлений законом строк здійснити своє право на прийняття спадщини шляхом подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії чи достатньо прийняти спадщину шляхом подання заяви про прийняття всієї спадщини лише відносно трансмітента.

Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю.

До трансміссара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента.

Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини або, навпаки, можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця. Дії трансміссарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки.

Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансміссар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. Утім до трансміссара переходить право не лише прийняти спадщину, а й відмовитися від її прийняття, адже спадкоємець завжди має варіантність поведінки - він не зобов`язаний набувати тих прав і обов`язків, що мав за життя спадкодавець та які не припинилися внаслідок його смерті.

Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця.

Спадкова трансмісія є особливим порядком здійснення права на спадкування.

У разі переходу права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії застосовуються як загальні правила, що регламентують способи (необхідність вчинення трансміссарам дій, що свідчать при прийняття спадщини за ст. 1269 ЦК України, недопущення прийняття спадщини з умовою чи застереженням відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України), строки прийняття та відмови від спадщини, так і спеціальні норми переходу права на прийняття спадщини до трансміссара.

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців (ст. 1276 ЦК України). Такий же порядок передбачений п.п. 3.25, 3.26 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 з відповідними змінами.

На підставі викладеного можна зробити висновок, що оскільки право трансмісара на прийняття спадщини в порядку трансмісії та право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента є самостійними суб`єктивними цивільними правами, то спадкоємець має вчинити самостійні юридичні дії, які засвідчували б його волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії), так і після смерті трансмітента (спадкоємця за заповітом або за законом, який помер після відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця і не встиг її прийняти), зокрема подати дві окремі заяви про прийняття кожної із спадщин або в одній заяві зазначити про прийняття обох спадщин. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.09.2021 року у справі № 720/2683/19.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично прийняв спадщину, після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак не встиг подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори ( спадкова трансмісія ).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а саме на 48/100 (сорок вісім/сотих) частин житлового будинку загальноюю площею 105,6 кв.м., житлвою площею 76,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки іншого шляху для захисту прав позивача немає - позовні вимоги слід задовольнити.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 321, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265,280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 48/100 (сорок вісім/сотих) частин житлового будинку загальноюю площею 105,6 кв.м., житлвою площею 76,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Харківська міська рада , юридична адреса: м. Харків, майдан Конституції, 7.

Суддя С.А.Колесник