Номер провадження №2/756/2522/25
У Х В А Л А

09 травня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Галелюк Т.О.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого суддіЛуценко О.М. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до релігійної організації « Релігійна громада Євангельських християн - баптистів « пробудження» в Оболонському районі м. Києва про заборону діяльності, яка створює загрозу життю, здоров`ю, майну фізичної особи , -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до релігійної організації « Релігійна громада Євангельських християн - баптистів « пробудження» в Оболонському районі м. Києва про заборону діяльності, яка створює загрозу життю, здоров`ю, майну фізичної особи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 оголосив заяву про відвід судді Луценко О.М. Вказуючи на обізнаність суду з обставинами, які є предметом доказування, тому позивача виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості головуючого судді Луценка О.М.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід головуючого судді з посиланням на те, що дії суду під час розгляду справи відповідають нормам чинного процесуального законодавства, а ті обставини, на які посилається сторона відповідача як на підставу для відводу судді, не є підставою для відводу головуючого.

Заява про відвід від позивача надійшла до суду 09.05.2025, що зазначено у ній у зв`язку з чим, у відповідності до положень абзацу 2 ч. 3 ст.40 ЦПК України, питання про відвід суддів вирішується судом, що розглядає справу.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2025р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Луценка О.М. відмовлено.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.04.2025р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Луценка О.М. відмовлено.

Крім того, однією з підстав відводу судді є скарга ОСОБА_1 на дії судді до Вищої ради правосуддя. Однак, подання скарги до Вищої ради правосуддя стосовно судді не може бути виключною підставою для її відводу, якщо відсутні інші переконливі докази у її безсторонності та неупередженості. Така правова позиція відповідає рішенню Ради суддів України від 08 червня 2017 року № 34, яке встановлює, що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи.

Заява про відвід від відповідача надійшла до суду 09.05.2025, що зазначено у ній у зв`язку з чим, у відповідності до положень абзацу 2 ч. 3 ст.40 ЦПК України, питання про відвід суддів вирішується судом, що розглядає справу.

Оцінивши ті доводи, які на думку позивача, представника відповідача свідчать про необ`єктивність та упередженість судді, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Так, згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Порядок розгляду справи визначений ЦПК України, в якому обумовлено черговість вирішення судом заяв про відвід, клопотань, що надійшли від учасників справи, тощо.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

З аналізу норм статей 44, 143 ЦПК України слідує, що зловживання правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи чи іншого процесуального тиску на суд.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

У відповідності до положень ст. 144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Оцінивши обставини, на які посилається позивач як на підставу виникнення у нього сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді, суд вважає, що в поданій заяві про відвід оскаржуються процесуальні рішення судді щодо порядку вирішення справи, що не може бути підставою для його відводу.

З цих підстав, суд вважає правильним відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Луценка Олександра Миколайовича.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Луценко