Єдиний унікальний номер судової справи: 945/2382/24
Провадження №22-ц/812/667/25 Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

05 травня 2025 року м. Миколаїв справа № 945/2382/24

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Павленко І.В. в приміщенні цього ж суду в м. Миколаєві, повний текст рішення складено того ж дня, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» або Товариство) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2024 року позовну заява ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху.

На виконання цієї ухвали, 05 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» подало заяву про усунення недоліків, в якій зазначено, що при формуванні позовної заяви виникла помилка, згідно якої було зазначено невірне прізвище відповідача, окрім того, просив долучити до матеріалів справи копію паспорта громадянки України серії НОМЕР_1 , виданого Миколаївським РС УДМС України в Миколаївській області 19 червня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаїв, та копію довідки про присвоєння РНОКПП - НОМЕР_2 , та у зв`язку з цим позивач надав позовну заяву (в новій редакції) про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 серпня 2017 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн, процентна ставка 24 % річних, тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Позивач у позовній заяві зазначав, що АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.

Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачці та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти.

Станом на 20 вересня 2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 42964,72 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Крім того, зазначав, що 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 31 серпня 2017 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.

Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20 вересня 2021 року обліковується заборгованість в розмірі 42 964,72 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем усупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано належних, достовірних і допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору 30 серпня 2017 року між АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 , отримання відповідачкою кредитних коштів на умовах і в обсязі, зазначених у позові, наявності у неї заборгованості за цим договором і підстав для її стягнення.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачем надані виписки по рахунку відповідача, які є доказом видачі кредиту та доказами наявності заборгованості за кредитним договором. Заборгованість відповідача підтверджується у сукупності умовами кредитного договору, виписками по рахунку та розрахунком заборгованості, який зроблено на підставі цих документів. Судом першої інстанції не було досліджено належним чином надані докази та зазначені обставини, що призвело до невірних висновків суду першої інстанції та ухвалення оскаржуваного рішення.

Правом подачі відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.

У судове засідання суду апеляційної інстанції позивач свого представника не направив, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. У поштовому повідомлені отриманому судом апеляційної інстанції 21 квітня 2025 року проставлена відмітка про її відсутність за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно до положень пункту 4 частини сьомої статті 128 ЦПК України проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання, що зареєстровано у встановленому законом порядку, є днем вручення судової повістки.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних, достовірних і допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору 30 серпня 2017 року між АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 , отримання відповідачем кредитних коштів на умовах і в обсязі, зазначених у позові, наявності у неї заборгованості за цим договором і підстав для її стягнення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).

В силу частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2017 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. (а.с.5). АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до пункту 10 акцепту пропозиції, оферта на укладення угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії складають єдиний документ - угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Угода про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії вважається укладеною з моменту підписання банком цього акцепту та відкриття відновлювальної кредитної лінії та надання суми кредиту, що вказана в цьому акцепті пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Як вбачається з оферти на укладання угоди та акцепту пропозиції на укладання угоди, своїм підписом відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування. Тобто відповідач погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту, який надавався їй для ознайомлення та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування (а.с. 6).

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у позичальника виникла заборгованість, яка згідно розрахунку ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» станом на 20 вересня 2021 року становила 42 964,72 грн (а.с.24).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Не оспорювання кредитного договору, часткове його виконання, відповідно до статті 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину і погодження з його умовами відповідачем ОСОБА_1 , оскільки підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено випискою по її рахунку. Крім того, як вбачається з банківської виписки за вказаним договором за період з 31 серпня 2017 року по 21 вересня 2021 року, позичальник регулярно користувалася кредитними коштами (сплачувала покупки, знімала готівку, частково поповнювала банківську картку готівкою тощо) (а.с.16-23).

Виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 року у справі № 910/16143/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 року у справі № 381/1647/21,від 07.12.2022 року у справі № 298/825/15-ц).

Таким чином, з урахуванням наведеного, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про відсутність в матеріалах справи доказів про укладання кредитного договору та надання відповідачу кредитних коштів.

Позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання виконувала не належним чином, в зв`язку з чим виникла заборгованість.

Відповідачка розмір заборгованості за кредитним договором не спростовувала.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 3, згідно п. 2.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор (ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт (АТ «Альфа Банк») відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору (а.с. 8-12).

Згідно п. 2.3 Договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 AT «Альфа-Банк» та TOB «ФК «Еліт Фінанс» погодили, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором Ціни Прав Вимоги відповідно до п 4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п 4.2 цього Договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього Договору.

Відповідно до п. 4.2 зазначеного Договору факторингу фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнту грошові кошти і сплатити Клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 12 844 800 грн, шляхом перерахування на рахунок Клієнта, відкритого в АТ «Альфа-Банк», в дату підписання договору.

Відповідно до наданого апеляційному суду витягу з додатку №1-1 до договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 20 вересня 2021 року в сумі 42964,72 грн.

Також, до позову додано Акт приймання-передачі реєстру боржників від 20 вересня 2021 року до договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року та платіжне доручення №559 від 20 вересня 2021 року про сплату позивачем суму 12 844 800,00 грн за право вимоги згідно вказаного договору факторингу (а.с. 14-15).

Вказане встановлює виконання умов договору факторингу, за яким відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від первісного кредитора АТ «Альфа-Банк» до позивача щодо заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк».

Позивачем на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором надано до суду розрахунок заборгованості, згідно з яким за відповідачем станом на 20 вересня 2021 року обліковується заборгованість в розмірі 42 964,72 грн.

Колегія суддів приймає розрахунок позивача щодо наявної у відповідача заборгованості у розмірі 42 964,72 грн, яку і необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, враховуючи, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами погашення такої заборгованості ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, до якого перейшло право вимоги.

Отже, суд першої інстанції неповно дослідив і оцінив обставини справи та неправильно визначив характер спірних правовідносин і не застосував норми матеріального права, які ці правовідносини регулюють, дійшовши помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, що свідчить про невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, наслідком чого є задоволення апеляційної скарги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено 3028 грн судового збору, при подачі апеляційної скарги Товариство сплатило 4542 грн судового збору.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн, а всього 7 570 грн.

Крім того, згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Варто зазначити, що від сторони відповідача у цій справі клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, до суду не надходило.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача було надано: копію договору про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03 липня 2024 року, платіжну інструкцію № 3582 від 29 липня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги № 1 від 15 липня 2024 року, з якого вбачається, що адвокатом були надані послуги з професійної правничої допомоги клієнту по справі, а саме: первинна консультація 1000 грн, правовий аналіз наявних документів у замовника по справі 4 000 грн, підготовка позовної заяви 4 200 грн. Загальна вартість послуг з професійної правничої допомоги становить 9 200 грн. Платіжною інструкцією №3581 від 29 липня 2024 року підтверджується здійснення позивачем оплати за договором № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року.

Враховуючи те, що судове рішення ухвалене на користь позивача, якому по справі була надана професійна правнича допомога, що підтверджується наявними у справі належними та допустимими доказами, вимоги позивача про стягнення судових витрат на правничу професійну допомогу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» () заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 42 964 грн 72 коп., судовий збір у розмірі 7 570 грн сплачений в обох судових інстанціях та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 200 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 05 травня 2025 року.