Справа № 638/7257/25
Провадження № 2/638/4504/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління казначейства у Харківській області, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про стягнення безпідставно отриманих коштів

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сергієнко Катерина Сергіївна, через систему «Електронний суд», звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління казначейства у Харківській області, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позивач просить стягнути з Головного управління Казначейства у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 17 000,00 грн.

Як підставу позову зазначено те, що постановою № 71 від 17.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУПАП. Того ж дня, 17 лютого 2025 року ОСОБА_2 сплатив вказаний штраф.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 березня 2025 року по справі № 537/1176/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову від 17.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як слідує із постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 826/14759/18, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції (п. 24 постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 826/14759/18). Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин (п. 26 постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 826/14759/18). Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як 4 правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень (п. 27 постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 826/14759/18).

Отже, публічно-правовий спір заснований на публічному праві спір між двома чи більше учасниками правовідносин, в яких хоча б однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Тобто Казначейство є суб`єктом владних повноважень в розумінні п.7 ч. 1 ст. 4 КАС України. Згідно п. 39 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, - органи державної влади, а також органи місцевого самоврядування, уповноважені здійснювати контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів, інших надходжень бюджету.

Відповідно до «Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України» від 03.09.2013 № 787 існує чіткий алгоритм дій задля повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного бюджету України. Згідно із п. 3 Порядку № 787 повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій.

Ані Казначейство, ані органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі 8 позичальників не можуть діяти в інший спосіб, ніж той який передбачений Порядком № 787.

Сплачені позивачем кошти на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в подальшому рішенням суду була визнана протиправною та скасована, є помилково зарахованими до Державного бюджету України відповідно до Порядку № 787.

Отже, спір про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного бюджету України, в контексті обставин цієї справи, є публічно-правовим.

Правові підстави для подання позову про стягнення коштів як набутих без достатньої правової підстави відповідно до статті 1212 ЦК України чи як майнової шкоди відповідно до статей 1166, 1173, 1174 ЦК України відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 5 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

У зв`язку з чим, на підставі вище викладеного, суд роз`ясняє позивачу, що розгляд справи, з якою він звернувся до суду, належить до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 638/7257/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління казначейства у Харківській області, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Надіслати заявнику ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з позовними матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи, з якою він звернувся до суду, належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т. В. Заварза