Справа № 183/1164/24
№ 2/183/773/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., представника позивачки Ямкового В. Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Олімпекс-Агро» про:

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» повернути законному власнику ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261, розташовану на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з фактичного користування, що виникло на підставі неукладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «Олімпекс-Агро» Договору оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 15 березня 2005 року, зареєстрованого Новомосковським державним земельним кадастровим центром, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 15 березня 2005 року за № 04:05:126:01396, інформація про яку внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06 липня 2018 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області Куликовською С. І. рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42051977 від 13 липня 2018 року, номер запису про інше речове право: 27034639, положення якого було змінено та доповнено додатковою угодою без номеру та дати, а також в додатковою угодою до договору оренди землі від 29 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2024 року ОСОБА_1 (надалі позивачка) через представника, адвоката Ямкового В. Ф., звернулась з позовом до суду, в якому просить, окрім основної позовної вимоги, також і стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Олімпекс-Агро» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правову допомогу в сумі 20 500,00 грн, сплачений судовий збір у сумі 1 211,20 грн та витрати на проведення почеркознавчого дослідження у сумі 3 441,60 грн.

В обґрунтування позову послалася на те, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ДП №130192, виданого 09 грудня 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25608, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності позивачки на земельну ділянку площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06 липня 2018 року Дніпропетровською обласною філією комунального підприємства «Центр державної реєстрації», номер запису про право (в державному реєстрі прав): 27034576.

На початку 2023 року позивачка випадково дізналася про існування зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно орендних відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрним підприємством «Придніпровське» (далі відповідач-1) щодо належної їй на праві приватної власності вищезгаданої земельної ділянки. На підставі інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що 06 липня 2018 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області Куликовською С. І. рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42051977 від 13 липня 2018 року, номер запису про інше речове право: 27034639, зареєстровано право оренди на земельну ділянку площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261, за ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» строком до 31 грудня 2028 року, яке виникло на підставі Договору оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, нібито укладеного 15 березня 2005 року між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «Олімпекс-Агро» (далі відповідач-2), положення якого пізніше було змінено та доповнено додатковою угодою без номеру та дати, нібито укладеної між позивачкою та відповідачем-2, а також додатковою угодою до договору оренди землі, серія та номер: б/н, нібито укладеної 29 березня 2018 року між відповідачем-1, відповідачем-2 та позивачкою.

Позивачка вказує, що між нею та відповідачем-2 існувала виключно усна домовленість щодо обробітку вищезазначеної земельної ділянки, яка тривала до початку 2018 року. У 2018 році обробіток земельної ділянки позивачки загальною площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261, почало здійснювати Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське». Однак, позивачка відносно земельної ділянки площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261 ніякого договору оренди у письмовій формі з відповідачем-2 не складала (не підписувала), так само як і з відповідачем-1.

05 липня 2023 року позивачка засобами поштового зв`язку направила відповідачеві-1 заяву, якою, окрім іншого, просила надати їй оригінали або належним чином засвідчені копії договору та додаткових угод, на підставі яких існують орендні відносини між позивачкою та відповідачем-1 щодо користування земельною ділянкою площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261. Звернення позивачки залишено без відповіді, повернено поштою за зворотною адресою у зв`язку з письмовою відмовою відповідача-1. Позивачкою при особистому зверненні до відповідача-1 за адресою його отримано оригінал примірнику спірного Договору оренди. Ознайомившись зі змістом спірного договору оренди позивачка переконалася, що підпис, який міститься під реквізитами Орендодавця їй не належить, що на її думку підтверджує відсутність згоди позивачки на укладення договору оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, нібито укладеного 15 березня 2005 року між нею та відповідачем-2 відносно земельної ділянки площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261, положення якого пізніше змінювалися начебто укладеними додатковими угодами до договору оренди. Оскільки позивачка не погоджувала визначених в Договорі оренди умов, вона вважає, що права та обов`язки за таким договором нею не набуті, тобто права та обов`язки для позивачки за ним не виникли, а наведені в договорі умови не є такими, що регулюють спірні правовідносини.

20 жовтня 2023 року позивачка звернулася до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з метою проведення почеркознавчого дослідження, поставивши на вирішення експерту питання: «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 , що знаходиться під реквізитами Орендодавця в Договорі оренди земельної ділянки № б/н від 2003 року, зареєстрований Новомосковським державним земельнім кадастровим центром, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 15 березня 2005 року за № 04:05:126:01396, інформація про який була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06 липня 2018 року, номер запису про інше речове право: 27034639, нею особисто чи іншою особою?». Проведення експертного дослідження доручено головному судовому експерту відділу почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку лабораторії криміналістичних видів досліджень ОСОБА_2 , яка має вищу освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю 1.1. «Дослідження почерку і підписів» (свідоцтво № 3057, видане ЕКК МВС 26 червня 1998 року, підтверджене ЕКК МВС 07 вересня 2023 року), стаж експертної роботи з 1997 року. Для проведення експертного дослідження позивачкою надано необхідний пакет документів, у тому числі оригінал спірного договору оренди, який наданий позивачці відповідачем-1. Згідно з висновком експертного дослідження від 05 грудня 2023 року за № ЕД-19/104-23/37464-ПЧ підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки № б/н від 2003 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Позивачка звертає увагу, що вона не надавала своєї згоди на укладення з відповідачем-2 спірного Договору оренди відносно належної їй на праві приватної власності земельної ділянки, а тому не погоджувала жодних умов, у тому числі і істотних умов договору, які мають ключове значення щодо користування належною їй земельною ділянкою на правах оренди. Тому відповідач-1 має повернути земельну ділянку позивачці з користування, яке виникло на підставі неукладеного позивачкою договору оренди, умови якого пізніше були змінені та доповнені додатковими угодами до договору оренди.

Оскільки оскаржувані позивачкою орендні відносини офіційно визнані державою та зареєстровані на підставі договору оренди, який позивачка не підписувала, а отже державна реєстрація від 06 липня 2018 року, здійснена державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42051977 від 13.07.2018 року, номер запису про інше речове право: 27034639, відповідно до якого було зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» на підставі Договору оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 15 березня 2005 року, укладеним між ТОВ Агрофірмою «Олімпекс-Агро» та ОСОБА_1 , а також додаткових угод до даного договору, зі строком оренди до 31 грудня 2028 року, підлягає скасуванню. Рішення суду про усунення перешкоди у користуванні землею шляхом повернення вказаної земельної ділянки від орендаря, право оренди з яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав), може бути підставою для проведення державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки.

В правове обґрунтування позову позивачка послалася на ст. 11, 202, 207, 391, 626, 638, 792, 1212, 1213 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст. 124, 126 ЗК України, ст. 1, 13, 14, 15 16 Закону України «Про оренду землі», ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, лист-роз`яснення Міністерства юстиції України від 18 липня 2023 року № 93285/66689-33-23/8.4.4 щодо проведення державної реєстрації припинення іншого речового права на нерухоме майно, похідного від права власності.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу вказує, що 02 лютого 2023 року між позивачкою та адвокатом Ямковим В. Ф. укладений договір про надання правової допомоги відповідно до умов якого, сторонами погоджено, що гонорар адвоката за підготовку (надання консультації, збір доказів, складання позовної заяви, подача позову до суду) та ведення справи в суді 1 інстанції становить 20 500,00 грн. Згідно з п. 4.3. Договору про надання правової допомоги оплата гонорару адвоката здійснюється на умовах 100 відсоткової попередньої оплати. Тобто, позивачкою понесено витрати на оплату послуг (гонорар) адвоката. Позивачка просить суд урахувати цей висновок експерта приймаючи рішення по справі та стягнути з відповідачів витрати понесені позивачкою на її проведення у сумі 3441,60 грн.

Постановленою судом ухвалою від 09 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

07 березня 2024 року представницею відповідача-1, адвокатом Руднєвою І. В., подано відзив на позовну заяву. У відзиві представниця заперечила проти задоволення позову, вказала на те, що позовна заява є необґрунтованою, такою, що ґрунтується на припущеннях. Зазначила, що між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» укладено Договір оренди земельної ділянки площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261, яка належить на праві власності ОСОБА_1 «15» березня 2003 року даний Договір зареєстрований у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 04:05:125:01396. Також, сторонами підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки. Надалі, до вказаного Договору оренди було внесено зміни, про що підписано Додаткову угоду б/н, що 13 липня 2009 року зареєстрована у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 04:08:126:03943. 29 березня 2018 року між ОСОБА_1 , ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» та ТОВ «АП «Придніпровське» укладено Додаткову угоду про заміну сторони та знесення змін до договору оренди. Того ж дня між позивачкою, відповідачем-1, як новим орендарем, та відповідачем-2 укладений акт приймання-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), за яким новим орендарем спірної земельної ділянки з 2018 року стало ТОВ «АП «Придніпровське». Всі документи укладалися в примірниках для кожної сторони та для органів реєстрації та, відповідно, були зареєстровані належним чином відповідно до вимог законодавства, чинного на певний час, а також надано всім сторонам договірних відносин.

Вказує на суперечності у змісті фактичних обставин справи, викладених позивачкою. Так позивачка стверджує, що про зареєстроване право оренди дізналася лише на початку 2023 року, однак при цьому вказує, що була обізнана та не заперечувала, що її земельною ділянкою користувалось з 2003 року ТОВ «Агрофірма «Олімпекс-Агро», а з 2018 року - ТОВ «АП «Придніпровське» та існували усні домовленості. Причиною звернення до суду вказує те, що дізналась про наявність саме письмового договору оренди, який вона не підписувала, отже не укладала. Таким чином, ураховуючи визнання позивачкою добровільного надання в користування іншим особам своєї земельної ділянки, позивачка не зазначає, в чому відбулося порушення її прав, як підстав звернення до суду, не наводить доказів порушення або оскарження її прав іншими особами. Свідомо та добровільно передаючи земельну ділянку в користування іншим особам за усною домовленістю і до пред`явлення позовної заяви позивач не зверталась до відповідача-1 з питанням щодо повернення їй земельної ділянки з фактичного користування, не отримувала відмови у поверненні.

Вказує, що відповідач-1 належним чином виконував умови укладеної додаткової угоди, обробляв земельну ділянку відповідно до призначення, сплачував податки та орендну плату позивачці. Позивачка отримувала орендну плату за договором оренди та між позивачкою та відповідачем-1 не існує жодних інших договірних відносин, за якими б відповідач-1 мав сплачувати грошові кошти позивачці. Орендна плата сплачувалась позивачу шляхом перерахування грошових коштів з рахунка відповідача-1 на банківську карту позивачки, самостійно вказану нею. Позивачкою не здійснено дій щодо повернення коштів орендної плати, як безпідставно отриманих. Крім того, у жовтні 2022 року позивачка зверталась до відповідача-1 з заявою про здійснення оранки її городу за умовами договору. Зазначає, що дії та пояснення позивачки вказують на її погодження із виконанням умов договору оренди разом з усіма змінами й доповненнями, позивачка була обізнана про існування належних договірних відносин та договір виконувався сторонами і не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Щодо посилань позивачки на висновок експерта вказує, що проведена експертиза не вирішила питання автентичності підпису позивачки в акті приймання-передання земельної ділянки до договору оренди, в додаткових угодах від 29 березня 2018 року та в акті приймання-передання земельної ділянки до додаткової угоди від 29 березня 2018 року. Наголошує, що відсутні належні докази письмового звернення позивачки до відповідача за наданням спірного договору та те, що ОСОБА_1 особисто не зверталась до ТОВ «АП «Придніпровське» для надання їй оригіналу спірного договору оренди. Жодних оригіналів договору оренди та/або додаткових угод, актів тощо до договору оренди ТОВ «АП «Придніпровське» в період з липня до жовтня 2023 року ОСОБА_1 особисто або будь яким іншим шляхом не надавало. Оригінал договору оренди з ОСОБА_1 разом із усіма додатками та додатковими угодами в єдиному примірнику (примірник Орендаря) перебуває на підприємстві. Вказує, що неможливо встановити, який саме документ досліджено експертом при складені Висновку експертного дослідження від 05 грудня 2023 року № ЕД-19/104-23/37464-ПЧ.

Щодо витрат на правову допомогу вказує, що в додатках до позовної заяви відсутні будь-які документи, які б підтверджували отримання позивачкою професійної правничої допомоги. Орієнтовний розмір гонорару вказано в розмірі 20 500,00 грн, проте жодного підтвердження надання адвокатом послуг позивачці та отримання від позивачки такої суми адвокатом не додається.

13 березня 2024 року позивачкою через представника подано відповідь на відзив, у якій представник указав, що усна домовленість з користування відповідачем-2 земельною ділянкою позивачки не заборонена чинним законодавством. Саме на підставі усної домовленості позивачка отримувала орендну плату, що підтверджується платіжними дорученнями. На день звернення з позовом між позивачкою та відповідачем-1 фактично існують орендні відносини на підставі Договору оренди у письмовій формі, умови якого не були підписані (погоджені) позивачкою, а іншою особою. Позивачка звертає увагу, що підставою для звернення до суду з позовом стала та обставина, що станом на сьогодні існує право оренди на земельну ділянку. Істотні умови договору оренди земельної ділянки, так само як і інші умови, які передбачені оскаржуваним Договором оренди, не були погоджені саме позивачкою, як власником земельної ділянки, але вони діють станом на сьогодні, бо офіційно визнані державою. Розмір орендної плати, відображений в платіжних дорученнях відрізняється від передбачених в договорі, положення якого пізніше були змінені і доповнені. Щодо заяви про обробіток земельної ділянки вказує, що відповідач-1 не надає доказів її виконання. Зазначає, що копія Детального опису робіт наданих адвокатом відповідачеві-1 надавалася разом з іншими додатками до позовної заяви.

19 березня 2024 року представницею відповідача-1, адвокатом Руднєвою І. В., подано заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими вказує, що позивачка не спростувала підстави отримання грошових коштів від відповідача-1, а зазначила лише про невідповідність розміру сплачених грошових коштів, зазначених в договорі оренди. Предметом спору не є оскарження розміру орендної плати. Позивачка не спростував фактів її звернення до відповідача-1 з заявою про обробіток земельної ділянки, неналежного володіння власною земельною ділянкою та не надала підтвердження сплати нею земельного податку, як власника земельної ділянки.

05 квітня 2024 року представником позивачки, адвокатом Ямковим В. Ф., подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, задоволену судом.

07 травня 2024 року представницею відповідача-1, адвокатом Руднєвою І. В., подане клопотання про визнання недопустимими доказів у виді Висновку експертного дослідження від 05 грудня 2023 року № ЕД-19/104-23/37464-ПЧ. В обґрунтування клопотання посилається на невеликий інтервальний проміжок часу між укладанням договору про надання послуг зі складання висновку та початком експертного дослідження, проведення експертизи експертом у стислі строки. Надані експерту документи для порівняння підпису є неналежними зразками порівняння. Клопотання експерта про надання додаткового порівняльного матеріалу було направлене 23 жовтня 2023 року, а додатковий матеріал надійшов лише 29 листопада 2023 року, тобто в термін більше ніж один місяць. Тобто експерт чекав на надходження додаткового матеріалу, не зважаючи на умови договору. Крім того, додатковий матеріал надано в кількості 8 аркушів, а не 10-15 документів, як того вимагалося. Експертом направлялися клопотання позивачці щодо надання документів до укладення договору. Підпис самого судового експерта, якому доручено проведення почеркознавчої експертизи на спірному експертному висновку (на кожній сторінці висновку) виконаний в різний манері, тобто не схожий один з одним. Судовим експертом у експертному висновку абз.5 сторінки 6 зазначено, що дослідження проводились 30 листопада 2021 року і Товариство вважає, що додаток 8 до позовної заяви у вигляді висновку експертного дослідження від 05 грудня 2023 року не можна вважати належним доказом не виконання підпису ОСОБА_1 у договорі оренди земельної ділянки. Так як, у висновку зазначено, що дослідження проводилося 30 листопада 2021 року, постає питання щодо відповідності інших вихідних даних, зазначених у такому висновку, як-то температура, вологість повітря, тиск, калібрування інструментів, правильність зазначення цифрової техніки тощо. У наданому висновку експертного дослідження не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду та супровідний лист, з яким надіслано висновок експертного дослідження не містить вихідну дату.

В підготовчому засіданні 25 червня 2024 року постановленими судом ухвалами задоволено клопотання представниці відповідача-1 щодо дослідження оригіналу висновку експертного дослідження в судовому засіданні, закритео підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 14 листопада 2024 року постановленою судом ухвалою задоволено клопотання представника позивачки про допит експерта при дослідженні висновку.

09 січня 2025 року представником відповідача-1, адвокатом Приходьком І. С., подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, задоволену судом.

15 січня 2025 року представником відповідача-1, адвокатом Приходьком І. С., подано заяву про застосування строків позовної давності, мотивоване тим, що позивачка знала або довідалась і могла довідатися про існуючу оренду внаслідок отримання щороку орендної плати, під час користування відповідачем-1 орендної плати. Також указав, що експертом досліджувався тільки сам первинний Договір оренди землі від 15 березня 2005 року з первинним орендарем, який надалі був замінений у зобов`язанні трьохсторонньою додатковою угодою, яка дослідженню не піддавалася.

20 січня 2025 року представником відповідача-1, адвокатом Приходьком І. С., подано письмові пояснення, у яких представник указує, що з 06 лютого 2025 року змінилась адреса (місцезнаходження) відповідача ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське». Позивачкою заявлено вимоги до 2-х відповідачів, однак сплачено судовий збір за одну вимогу до одного відповідача. ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» є неналежним відповідачем, оскільки речове право оренди з/д по к. д. :02:022:0261 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ДРРП) зареєстровано за ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське». Просить врахувати судову практику у подібних правовідносинах, зокрема постанову Верховного Суду у справі № 61-7037ск23, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21).

В судовому засіданні 06 березня 2025 року досліджено висновок експертного дослідження, допитано експерта ОСОБА_2 .

Представник позивачки, адвокат Ямковий В. Ф., у судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив його задовольнити. Пояснення надав аналогічні змісту позову та відповіді на відзив. Указав, що по 2019 рік з позивачкою не погоджувалися жодні документи. Відповідач-2 за усною домовленістю з позивачкою на її земельній ділянці проводив посів сільськогосподарських культур, збирав врожай та розраховувався за такі дії. Коли відповідач-2 звернувся до позивачки з повідомленням, що земельну ділянку буде обробляти інше підприємство, у позивачки не було сумнівів, що умови усної домовленості залишаться незмінними. Однак, у 2018 році позивачкою та відповідачами укладено незрозумілу угоду до неіснуючого договору. Угоди не містили розміру та порядку платежів, розроблялися відповідачами та надавалися позивачці на підпис. Про те, що існує письмовий договір позивачка дізналася у 2023 році. Позивачка своєї волі на укладення письмового договору, умови його не виявляла. Вказав на належність поданих доказів та їх допустимість. Пояснив, що експертизу підпису позивачки проведено за договором, укладеним з виконавцем, додатки подавалися експертові та оплата вартості проведена на підставі рахунку, наданого експертною установою. Сторонами підписано акт наданих послуг. Наголосив на допустимості доказу у виді висновку експерта.

Представниця відповідача-1, адвокат Руднєва І. В., у судовому засіданні 14 листопада 2024 року підтримала вимоги відзиву та заперечень. Додатково вказала, що немає жодних доказів на підтвердження того, що підпис у акті приймання-передачі земельної ділянки за договором від 2003 року вчинено не позивачкою, так само, як і в додаткових угодах від 2005, 2018 року, акті від 2018 року. Положення додаткових угод позивачкою не оскаржуються. Підписуючи додаткову угоду позивачка погодила зміну умов договору. Про укладення та виконання договору свідчать конклюдентні дії позивачки. Вказала на неправомірність висновку експертизи та те, що не існує підстав для повернення орендованої земельної ділянки. Зазначила, що юридична особа може сплачувати орендні платежі виключно за наявності законної підстави, якою є письмовий, зареєстрований договір оренди. Вказала, що при переході до відповідача-1 права оренди відповідачем-2 передано відповідачеві-1 всі договори, які були підставою для оренди. Підприємством сплачувалися всі податкові та інші платежі за користування земельною ділянкою, належною позивачці. З витягу державного земельного кадастру вбачається, що договір, який позивачка вважає неузгодженим, зареєстровано у 2005 році. Обставини укладення договору передбачали складання акту приймання-передачі земельної ділянки, який був підписаний позивачкою. Ідентифікація договору відбувається за кадастровим номером, інших договорів оренди з позивачкою відповідач-2 не має. Отримуючи грошові кошти позивачка знала про договір оренди.

Представник відповідача-1, адвокат Приходько І. С., у судовому засіданні 06 березня 2025 року підтримав доводи письмових пояснень. В судове засідання 21 квітня 2025 року не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача-2 в судові засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов, клопотань, заяв не надав. Відповідач-2 про дату час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином.

В судовому засіданні при дослідженні висновку експертного дослідження експертом Дробот О. А. повідомлено, що на підставі договору, укладеного експертною установою з ОСОБА_1 , нею проведено експертне дослідження, за результатами якого складено висновок. Стаж її експертної діяльності почато з 1997 року. За результатами експертного дослідження вона дійшла висновку про неналежність ОСОБА_1 підпису в досліджуваному договорі оренди. Сумнівів щодо такого висновку у неї не було. Вказала, що кримінальна відповідальність передбачена при наданні висновку за результатами експертизи, в той час як нею проведене експертне дослідження, при якому не передбачається вказівки про попередження про відповідальність. Нею отримано завдання від керівника установи на проведення експертного дослідження. На час укладення договору не було цивільної справи, внаслідок чого проведене саме експертне дослідження, а не експертиза. Відмінностей між методиками, порядком та процедурою проведення, процесом експертного дослідження та експертизою фактично немає. Конфлікту інтересів з замовником у неї немає. У експерта відсутній контакт з замовником та експерт проводе дослідження на підставі отриманих від замовника матеріалів.

Суд, оцінюючи доводи заяв по суті справи, заслухавши пояснення представників позивачки, відповідача-1, покази експерта, дослідивши матеріали справи, подані у засвідчених копіях докази, висновує таке.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України).

За положеннями ст. 77 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, матеріали справи підтверджують, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ДП № 130192, виданого 09 грудня 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних на право приватної власності на землю за № 25608 /а.с.22/, ОСОБА_1 (пай № 261) на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261 розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право власності на земельну ділянку загальною площею 3,320 га, кадастровий номер :02:022:0261, зареєстроване за позивачкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06 липня 2018 року державним реєстратором Куликовською С. І. Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області на підставі відомостей з Державного земельного кадастру, серія та номер 3264333, виданих 06 липня 2018 року, що підтверджується наданою суду копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 363161190 від 25 січня 2024 року /а.с.23/.

Також у вказаній інформаційній довідці у графі: «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» наявний запис № 27034639 від 06 липня 2018 року про державну реєстрацію Договору оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 15 березня 2005 року, видавник: сторони: ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», ОСОБА_1 ; Додаткова угода до Договору оренди землі, серія та номер: б/н, видавник: сторони: ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», ОСОБА_1 ; Додаткова угода до Договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 29 березня 2018 року , видавник: сторони: ТОВ «АП «ПРИДНІПРОВСЬКЕ», ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», ОСОБА_1 . У відомостях про вид іншого речового права вказано право оренди земельної ділянки, строк дії 31 грудня 2028 року з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду) Орендарем вказано ТОВ «АП «ПРИДНІПРОВСЬКЕ», орендодавцем ОСОБА_1 . В описі об`єкта іншого речового права вказано, що за користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5% від нормативно-грошової оцінки землі, що становить 8116,11 грн.

Судом досліджено надані позивачкою та відповідачем у копіях договір оренди земельної ділянки від 2003 року /а.с.27, 65-66/ укладений між ОСОБА_1 , що діє на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ДП № 130192 від 09 грудня 2002 року, як Орендодавцем та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», як Орендарем, згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку № 261 розміром 3,320 гектарів, вартістю згідно з кадастровою оцінкою державного органу земельних ресурсів, яка на момент укладення договору становить 31 673 грн (п.1, 2.1). Згідно з п. 2.2 Договору за користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1,5 відсотка від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 02 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами від 13 вересня 2002 року, що становить 475,10 грн. Вказана у договорі орендна плата також коригуватиметься Орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у передбачених випадках. Орендар сплачує Орендодавцю суму орендної плати після утримання прибуткового податку згідно з чинним Законодавством. Строк видачі орендної плати: до 30 грудня котюго календарного року. Земельний податок за орендовану земельну ділянку сплачується Орендарем у встановлений законом термін. Відповідно до п. 2.3 Договору, його складено Сторонами терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев`ять днів. Початок дії Договору: з моменту державної реєстрації. Договір може бути припинений у будь-який час за взаємної згоди Сторін. В разі припинення дії договору до закінчення польових робіт та збору врожаю, земельна ділянка повертається Орендодавцю після повного завершення збору врожаю, що з находиться на орендованій ділянці. Крім того вказано, що договір укладено у чотирьох примірниках, один з яких перебуває у Орендодавця, другий у Орендаря, третій у органі державної реєстрації, четвертий в сільській раді. Договір посвідчено в Васильківській сільській раді, про що вчинено запис засвідчення факту державної реєстрації за № 178 26 березня 2004 року сільським головою Ломакою В. Ф., зареєстровано у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі, про що у книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 15 березня 2005 року за № 04:05: 125:0139, та підписано від імені ОСОБА_1 та директора ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» Савєльєва В. І.

Суд звертає увагу, що надані як позивачкою, так і представником відповідача-1 копії спірних договорів у друкованій частині тексту повністю збігаються за змістом, але мають відмінності у частині, що заповнена прописом, у місці нанесення на договір печатки Державного комітету України по земельним ресурсам, також практично відсутній відтиск печатки відповідача-2 у копії договору, наданому відповідачем. Так, убачається, відмінність у вказаному прописом номері реєстрації земельного кадастрового центру: 04:05:126:0139 (в копії позивача), 04:05:125:01396 (в копії відповідача) та за візуальним оглядом у копіях наявні відмінності у підписах від імені ОСОБА_1 та від імені ОСОБА_3 , різний почерк у договорах при заповненні реквізитів орендодавця.

Судом досліджено складений у 2003 році акт прийому-передачі земельної ділянки, копії яких надані позивачкою та відповідачем /а.с.28, 67/, який укладено між власником ОСОБА_1 та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» в особі директора Савєльєва В. І., який містить підписи від імені сторін, згідно з яким ОСОБА_1 , як Орендодавець, керуючись договором оренди земельної ділянки передає, а ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро», як Орендар, приймає в оренду земельну ділянку розміром 3,320 гектарів, місце розташування земельної ділянки визначається в плані (схемі), що є додатком до Державного акту на право приватної власності на землю: ділянка № НОМЕР_1 , поле № НОМЕР_2 . Акт містить підписи ОСОБА_1 та директора ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» Савєльєва В. І.

Суд звертає увагу, що надані як позивачкою, так і представником відповідача-1 копії актів у друкованій частині тексту повністю збігаються за змістом, але мають відмінності у частині, що заповнена прописом та у місці нанесення на договір печатки відповідача-2. Так, убачається відмінність у вказаному прописом місці розташування прізвищі, імені та по батькові ОСОБА_1 та за візуальним оглядом наявні відмінності у копіях у підписах від імені Жирухіної І. О. та від імені ОСОБА_3 .

В наступному, згідно з Додатковою угодою № б/н до договору оренди земельної ділянки № 04:05:126:01396 від 15 травня 2005 року, наданою відповідачем-1 у копії /а.с.68/, ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та ОСОБА_1 , яка є власником земельної ділянки відповідно до Державного акту І-ДП № 130192 від 09 грудня 2002 року уклали додаткову угоду про внесення змін та доповнень до Договору оренди земельної ділянки № 01396 від 15 березня 2005 року, згідно з якою погодили, окрім іншого, внести зміни в абзац 1, п. 2.2. Орендна плата, Розділу 2 Умови Договору та викласти його в наступній редакції: За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 2 (Двох) відсотків від грошової оцінки землі, що становить 656,00 грн, а також проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га Орендар відшкодовує витрати на поховання. У випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку, Орендар також повинен підняти вартість орендної плати та внести відповідні зміни в Договір оренди земельної ділянки. Внести зміни в абзац 1, п. 2.3. Термін дії Договору, Розділу 2 Умови Договору та викласти його в наступній редакції: «Договір діє до 31 грудня 2021 року.». Доповнити абзац 5 «Інші Умови» Розділ 3 Права та обов`язки сторін, Договору реченням наступного змісту: Орендодавець надає згоду Орендареві самостійно надавати в суборенду земельну ділянку, яка знаходиться в оренді, у випадку виникнення в цьому необхідності, Товариству з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна» Код . Доповнити абзац 6 «Відповідальність сторін» Розділу 3 «Права та обов`язки сторін» Договору реченням наступного змісту: Орендар несе відповідальність за заростання земельної ділянки бур`янами відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Виконання умов договору здійснюється з урахуванням даної додаткової угоди. Дана додаткова угода являється невід`ємною частиною Договору, набуває дії з моменту підписання її сторонами та реєстрації у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру. У всьому іншому, що не передбачено даною додатковою угодою, сторони керуються Договором та діючим в Україні законодавством. Додаткову угоду підписано від імені Жирухіної І. О, директора ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», зареєстровано в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 13 липня 2009 року за № 04:08:126:03943.

29 березня 2018 року складено Додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі № б/н від б/д, копію якої надано відповідачем-1 у копії /а.с.69-70/, згідно з якою Орендодавець ОСОБА_1 з однієї сторони, Орендар ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» з другої, Новий орендар ТОВ «АП «Придніпровське» уклали додаткову угоду до Договору оренди землі б/н, б/д про таке. Зі згоди Орендодавця (яка виражається шляхом підписання даної Угоди) Орендар передає, а Новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди (п.1). У день складання даної угоди Орендар зобов`язаний передати Новому Орендарю такі документи: Договір оренди, в разі наявності - додатки та додаткові угоди до нього (п.3). Сторони домовилися внести зміни в Договір оренди: абзац 1, п.2.2 Орендна плата, Розділу 2 Умови договору, виклавши його в редакції, згідно з якою за використання земельної ділянки, вказаної в Договорі сплачується орендна плата у грошовій формі у розмірі 7,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що становить 8 116,11 грн, а також безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0.40 га, в територіальних межах на підставі … поданої письмової заяви Орендодавцем (п.4). Крім того узгоджено термін дії Договору до 31 грудня 2028 року, порядок продовження терміну дії договору. Додаткову угоду підписано від імені Жирухіної І. О., директора ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», директора ТОВ «АП «Придніпровське».

29 березня 2018 року сторонами, в тому числі і від імені ОСОБА_1 підписано Акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди землі б/н б/д, наданий відповідачем-1 у копії /а.с.71/, згідно з яким на підставі умов Договору та Додаткової угоди № б/н від б/д (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) Орендар передає, Орендодавець приймає та передає (надає доступ) Новому орендарю до земельної ділянки кадастровий № :02:022:0261, площею 3,32 га, розташованої на території Василівської сільської ради.

30 грудня 2022 року за вх. № 255 зареєстровано заяву ОСОБА_4 на адресу Директора ТОВ «АП «Придніпровське» від 21 жовтня 2022 року з проханням здійснення оранки городу за умовами договору за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.72/, копію якої надано представником відповідача-1.

03 липня 2023 року ОСОБА_1 складено заяву до ТОВ «АП «Придніпровське», в якій позивачка просила надати їй: оригінали або належним чином засвідчені копії документів (договір та додаткові угоди до договору), на підставі яких існують орендні відносини щодо користування земельною ділянкою :02:022:0261, бухгалтерську довідку-розрахунок про суми нарахованої, сплаченої та заборгованої орендної плати за користування земельною ділянкою :02:022:0261 за період з 2020 по 2022 роки; належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують виплату орендної плати у всіх передбачених договором формах.

05 липня 2020 року згідно з наданими описом вкладенням, накладною АТ «Укрпошта» № 368 та квитанцією від 05 липня 2023 року /а.с.25/ вказана заява направлена ТОВ «АП «Придніпровське» за адресою: вул. Лесі Українки, 10, с. Голубівка, Новомосковський район, Дніпропетровська область та 22 липня 2023 року повернуто за зворотною адресою за письмовою відмовою адресата згідно з трекінгом поштових відправлень АТ «Укрпошта» /а.с.26/.

При цьому, суд відхиляє посилання представника відповідача-1 на не направлення ОСОБА_1 заяви від 03 липня 2023 року відповідачеві-1 з огляду на надані стороною позивачки докази, які у своєму взаємозв`язку з даними щодо місцезнаходження відповідача-2 на день звернення /а.с.20/, наявності у описі вкладення до листа відтиску печатки відділення поштового зв`язку, підтверджують доводи позивачки про направлення заяви та відмову від її отримання відповідачем-1.

28 листопада 2023 року між Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, в особі першого заступника директора Ревякіної Тетяни Олександрівни, що діє на підставі Положення, як Виконавцем та Жирухіною І. О., як Замовником, укладено Договір № 152 про надання послуг, відповідно до якого, в порядку та на умовах, визначних цим Договором, Виконавець зобов`язується надати замовнику такі Послуги: проведення експертних досліджень, оцінки майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності на замовлення фізичних або юридичних осіб: дослідження почеркознавчі, а Замовник - оплатити та прийняти замовлені послуги /а.с.37/. За Договором Замовник надає Виконавцю письмове звернення, у якому зазначаються реквізити та перелік питань, поставлених експерту, а також об`єкти, матеріали, вихідні дані, що підлягають дослідженню (п.2.1). Виконавець здійснює попереднє дослідження наданих Замовником об`єктів, матеріалів, вихідних даних і, якщо їх недостатньо для вирішення поставлених експерту питань, у термін 15 робочих днів, починаючи з першого робочого дня, наступного за днем отримання документу про призначення експертного дослідження та досліджуваних об`єктів, направляє Замовнику письмове клопотання про надання додаткових даних (п.2.2). Замовник у відповідь на клопотання надає Виконавцю додаткові дані, об`єкти, матеріали. В разі ненадання додаткових даних протягом місяця з дня направлення клопотання Виконавець проводить експертизу в межах наданих йому об`єктів, матеріалів, вихідних даних, або повертає документ про призначення судової експертизи та надані об`єкти, матеріали, вихідні дані без виконання в зв`язку з їх недостатністю для дачі висновку експерта (п.2.3). Виконавець здійснює надання послуг, які є предметом даного Договору, з використанням власних технічних засобів і витратних матеріалів, після отримання оплати у термін визначений у рахунку наданому Замовникові для оплати експертних послуг (п.2.4). Виконавець забезпечує відповідність якості наданих Замовнику послуг та документів встановленим вимогам згідно чинного законодавства (п.2.5).

Згідно з висновком експертного дослідження від 05 грудня 2023 року № ЕД-19/104-23/37464 - ПЧ за результатами почеркознавчого дослідження за заявою від ОСОБА_1 /а.с.30-33, 34-36/, складеним головним судовим експертом відділу почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку лабораторії криміналістичних видів досліджень ОСОБА_2 , яка має вищу освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю 1.1. «Дослідження почерку і підписів» (свідоцтво № 3057, видане ЕКК МВС 26 червня 1998 року, підтверджене ЕКК МВС 07 вересня 2023 року), стаж експертної роботи з 1997 року, підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки № б/н від 2003 року, зареєстрованому Новомосковським державним кадастровим центром, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 15 березня 2005 року за № 04:05:126:01396, інформація про який була внесена в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 06 липня 2018 року, номер запису про інше речове право: 27034639 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

За висновком експертного дослідження, на дослідження надано, в тому числі: Договір оренди земельної ділянки № б/н від 2003 року, зареєстрований Новомосковським державним кадастровим центром, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 15 березня 2005 року за № 04:05:126:01396, інформація про який внесена в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 06 липня 2018 року, номер запису про інше речове право: 27034639 на 1 аркуші; експериментальні зразки підпису та почерку ОСОБА_1 10 арк; вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_1 : особова медична книжка ОСОБА_1 станом на 2002 рік; договір про користування електричною енергією від 22 січня 2004 року; договір про надання послуг з газопостачання від 30 січня 2006 року; договір на подачу води від 06 червня 2007 року; табель досягнень у навчанні за 2005-2006 роки, табель досягнень у навчанні за 2006-2007 роки, табель досягнень у навчанні за 2008-2009 роки, табель навчальних досягнень за 2009-2010 роки, табель досягнень у навчанні за 2010-2011 роки, табель досягнень у навчанні за 2010-2011 роки, табель навчальних досягнень за 2014-2015 роки, акт установки газових лічильників від 15 грудня 2010 року, платіжне доручення від 07 жовтня 2017 року, гарантійний талон від 30 листопада 2018 року, атестаційний лист від 31 березня 2020 року, договір про надання населенню послуг з газопостачання від 17 жовтня 2014 року. Для вирішення запитання, поставленого перед судовим експертом ініціатору проведення дослідження від 23 жовтня 2023 року направлено клопотання експерта про надання додаткового порівняльного матеріалу. 29 листопада 2023 року додатково надані вільні зразки підпису та почерку у накладних за період 2000 2003 рік. При описі процедури дослідження експертом вказано, що Договір оренди земельної ділянки № б/н від 2003 року, скріплений за допомогою металевої скоби с 2-мя іншими документами. На аркуші є: друкований текст українською мовою та лінії графлення, виконані фарбником чорного кольору. У відповідних графах фарбниками синього та чорного кольорів виконані рукописні записи та підписи, фарбниками синього та блакитного кольорів нанесено три відбитки круглих печаток. У процесі вивчення досліджуваного підпису візуально при природному та штучному освітленні в прохідних, навскісних та розсіяних променях, з використанням криміналістичної лупи, мікроскопа «МБС-10» (за різних режимів збільшення) та відео-спектрального компаратора F&F «VSC40/FS» в УФ та ІЧ ділянках спектра, ознак застосування технічних засобів і попередньої технічної підготовки під час його виконання не виявлено. При порівняльному дослідженні підпису від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки № б/н від 2003 року та зі зразками підписів ОСОБА_1 встановлені: а) розбіжності загальних ознак та частково окремих ознак на вказаних у висновку, долучених до нього зображеннях; б) збіги загальних ознак та частково окремих ознак на вказаних у висновку, долучених до нього зображеннях. Встановлені загальні та окремі ознаки, що різняться стійкі та достатні для висновку про те, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки № б/н виконаний іншою, ніж ОСОБА_1 особою. Дослідження проводилось 30 листопада 2021 року при температурі 18°С, відносній вологості повітря 57 %, атмосферному тиску 101,7 кПа. Висновок містить перелік методик, які застосовувалися та засобів, які використовувалися при проведенні дослідження.

Вирішуючи питання про належність та допустимість доказу у виді висновку експертного дослідження суд виходить з такого.

Згідно з Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (надалі - Інструкція), призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі - експерти), їх обов`язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України «Про судову експертизу», «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією.

Пункт 1.2 Інструкції визначає основні види експертиз. Також, відповідно до чинного законодавства для юридичних і фізичних осіб на договірних засадах експертами проводяться експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи (п. 1.3 Інструкції).

Під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта (п.1.4 Інструкції).

За п. 1.8 Інструкції, підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи, реєстраційна картка або інший документ у випадках, передбачених законом. В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням (заявою) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються. Результати проведення експертиз та експертних досліджень викладаються у письмовому документі - висновку експерта.

Розділом ІІ Інструкції визначено права та обов`язки експерта та згідно з п.2.4 якого за надання завідомо неправдивого висновку, за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, а також за розголошення даних, що стали йому відомі під час проведення експертизи, експерт несе кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством.

Розділом ІV Інструкції визначено порядок організації проведення експертиз (досліджень) та оформлення їх результатів. Пунктом 4.12 встановлено обов`язкові дані, які зазначаються у висновку експерта, до яких відноситься, зокрема: справа, за якою вона призначена (кримінальна, про адміністративне правопорушення, цивільна, господарська, адміністративна тощо, номер справи), або стаття закону, якою передбачено надання висновку експерта (у разі наявності); перелік об`єктів, що підлягають дослідженню, та зразків; попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України та за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України; інформація про те, що висновок підготовлений для подання до суду або долучення до матеріалів кримінального провадження (у разі проведення експертизи на підставі письмового звернення особи, яке містить таку інформацію); відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування; узагальнення та оцінка результатів окремих досліджень, які є підставою для формулювання висновків, можуть викладатися у синтезуючому розділі дослідницької частини висновку експерта; експертну оцінку результатів дослідження. Також за п. 4.22 Інструкції визначено, що Експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз.

Суд ураховує, що висновок експерта може бути доказом у справі лише тоді, коли експертиза здійснена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за клопотанням сторони чи її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

При дослідженні вказаного висновку суд звертає увагу, що при допиті експерта в судовому засіданні останньою повідомлено, що вона не має сумнівів у результатах висновку та що відсутність у висновку експертного дослідження вказівки на її попередження про кримінальну відповідальність викликано тим, що експертом складено саме висновок експертного дослідження, який має відмінності через те, що висновок експертного дослідження вчинено на замовлення сторони та за відсутності цивільної справи. Таким чином суд відхиляє посилання сторони відповідача-1 на недопустимість висновку експерта, як доказу через відсутність у ньому посилання на обізнаність про кримінальну відповідальність та оцінює його, як письмовий доказ з урахуванням показань експерта, договору про надання послуг та наданих сторонами копій спірного договору.

Також суд відхиляє посилання представника відповідача-1 на строки проведення експертизи, подання експертом клопотання до початку проведення експертизи, оскільки умови договору про надання послуг передбачають, що до початку проведення експертного дослідження виконавець з метою перевірки можливості її проведення має право вимагати додаткові докази. Крім того, строк проведення експертного дослідження за умови надання належних матеріалів, подання заяви позивачкою про проведення експертизи 20 жовтня 2023 року, укладення договору 28 листопада 2023 року, надання додаткових зразків 29 листопада 2023 року, проведення досліджень 30 листопада 2021 року та складання висновку 05 грудня 2023 року не свідчать про можливість впливу такого строку на якість дослідження, порушення порядку проведення експертних досліджень. Наданий висновок містить опис вчинених дій, досліджені експертом документи (в тому числі експериментальні та умовно-вільні зразки), застосовані засоби та умови їх застосування, результати дослідження та опис обставин, які вказують на причини та підстави висновку експерта, підтверджені відповідними додатками до висновку, що спростовує посилання представника відповідача-2 на можливі похибки висновку через температуру, неналежність матеріалу. Посилання на виконання в різній манері підпису експерта, відсутність чіткої вихідної дати на супровідному листі до висновку /а.с.29/ з урахуванням показів експерта та зазначення такої дати поруч з QR-кодом в нижній частині суд не приймає до уваги.

Також матеріали справи свідчать, що згідно з платіжними інструкціями № від 10 червня 2021 року /а.с.73/, № 7003 від 13 грудня 2022 року /а.с.74/ та № 310215 від 20 лютого 2024 року /а.с.75/ вбачається перерахування відповідачем-1 на рахунок позивачки (РНОКПП НОМЕР_3 ) в АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 8 711,29 грн, 8 711,29 грн та 13 066,94 грн відповідно з цільовими призначеннями «орендна плата за договором оренди землі. ОСОБА_1 » за 2021, 2022 та 2023 роки.

Крім того, надані відповідачем-1 у копіях податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «АП «Придніпровське» за 2018 2020 роки, відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору ТОВ «АП «Придніпровське» за 2021 2023 роки, відомості про наявність земельних ділянок за 2019 2022 роки, розрахунок мінімального зобов`язання за 2023 рік вказують на відображення відповідачем-1 перед податковим органом права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:022:0261, нарахування податків та зборів за користування та про виплату орендної плати на користь орендаря за відповідні роки /а.с.97-144/.

Таким чином суд сприймає до уваги наданий позивачкою висновок експертного дослідження, як належний та допустимий письмовий доказ у справі.

Крім того, за незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються можливістю призначення повторної судової експертизи (абз. 7 ст. 4 Закону України «Про судову експертизи»), про яку стороною відповідача, інтереси якого представляли фахівці у галузі права, не заявлено.

Що ж до посилань сторони відповідача-1 на те, що відповідачем-1 не надавався позивачці оригінал спірного договору, використаний при проведення дослідження, то суд звертає увагу на положення спірного договору, в якому вказано на те, що договір складено в чотирьох екземплярах та на відсутність доказів підтвердження отримання від відповідача-1 позивачкою примірника спірного договору, водночас, як зазначено судом, вказане не позбавляло можливості відповідача-1 поставити перед судом питання проведення експертизи примірника договору, наявного у нього для доведення недопустимості висновку експертного дослідження.

Вирішуючи позов по суті спору, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на 2003 рік, договір оренди земельної ділянки укладається у письмовій формі. Умови договору оренди земельної ділянки не можуть суперечити законам України (ч. 1 ст. 14). Договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації (ч. 1 ст. 16). Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 цього Закону є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди згідно зі статтею 18 цього Закону, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України.

У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позивачка звернулась з вимогою про повернення їй земельної ділянки посилаючись на те, що договір не підписувала, передала земельну ділянку в користування відповідачеві на підставі усного договору, просила повернути їй земельну ділянку. Відповідач-1 наполягає на відсутності доказів порушення права позивачки, вказує на укладення договору, додаткових угод до нього, якими змінено умови спірного договору, отримання позивачкою орендної плати та сплати відповідачем обов`язкових платежів при реалізації права оренди земельної ділянки. При цьому, земельну ділянку позивачці відповідач-2 добровільно не повертає, просячи відмовити в задоволенні позову та зазначаючи на конклюдентні дії позивачки, порушення нею добросовісності. Просить застосувати строк позовної давності.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Враховуючи підстави, наведені позивачкою в позовній заяві те, що позивачка наполягає на поверненні їй земельної ділянки, суд висновує, за обставин позову, про обрання позивачкою належного способу захисту її порушеного права. Так, зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивачка як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)).

З цих підстав суд відмовляє стороні відповідача-1 у застосуванні строку позовної давності до правовідносин, що склалися.

Висновуючи таке, суд ураховує висновки з питань застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц щодо ефективного способу захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним через відсутність підтвердження факту підписання ним угоди, яка підлягає державній реєстрації.

Так, наданими у справу доказами позивачкою доведено факт не підписання нею договору оренди від 2003 року.

Водночас, оцінюючи посилання сторони відповідача-1 на конклюдентні дії позивачки, її недобросовісність, підписання нею акту приймання-передачі земельної ділянки до спірного договору, додаткових угод, отримання орендної плати, суд враховує таке.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (пункт 6 частини першої статті 3, частини друга та третя статті 13 ЦК України).

Конституційний Суд України у рішенні від 28 квітня 2021 року № 2-р(ІІ)/2021 зауважив, що словосполучення «а також зловживання правом в інших формах», передбачене у частині третій статті 13 ЦК України, слід тлумачити та застосовувати не відокремлено від інших приписів права, а в їх посутньому взаємозв`язку з приписами цього кодексу, насамперед із тими, які є у його статтях 3, 12 і 13. Тому, на думку Конституційного Суду України, учасник цивільних відносин у разі потреби за допомогою відповідної консультації зможе розумно передбачити, які його дії надалі можна буде кваліфікувати як недобросовісні та такі, що порушують межі здійснення цивільних прав, зокрема у формі зловживання правом, та якими можуть бути юридичні наслідки таких дій (абзац другий пункту 3.6 мотивувальної частини рішення). Приписи частини третьої статті 13 і частини третьої статті 16 ЦК України встановлюють для учасників цивільних відносин заборону порушувати межі здійснення цивільних прав, а також дають суду можливість відмовити у захисті цивільного права в разі порушення особою вимог частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України. Тобто у цих приписах є вказівка на юридичні наслідки дій особи, які не можна кваліфікувати як умови, підстави або міри цивільно-правової відповідальності (абзац перший пункту 8.2 мотивувальної частини рішення).

Одним зі способів захисту добросовісної сторони є принцип, згідно з яким особа втрачає право посилатися на будь-які факти на обґрунтування вимог, якщо її попередня поведінка підтверджує, що вона дотримує протилежної позиції (естопель).

Є такі критерії добросовісної поведінки: вона має бути очікуваною, характерною для інших учасників цивільних правовідносин за порівнянних обставин; поведінка учасника цивільно-правових відносин не повинна обмежувати право чи позбавляти права інших осіб та має враховувати права, законні інтереси іншої сторони правовідносин; поведінка сторони має бути законною, зокрема не допускаються дії виключно з протиправною метою або з наміром заподіяти шкоду іншій особі; учасники цивільних правовідносин повинні сприяти своєму контрагенту різними способами, у тому числі через отримання необхідної інформації. Відповідність дій сукупно усім цим критеріям дозволить оцінити такі дії як добросовісні. В іншому разі є підстави стверджувати про недобросовісну поведінку та зловживання правом.

Головне завдання застосування принципу добросовісності полягає у тому, щоби перешкодити стороні отримати переваги та вигоду внаслідок своєї непослідовної поведінки на шкоду іншій стороні, яка добросовісно поклалася на певну юридичну ситуацію, створену першою стороною або обома. Інакше кажучи, принцип добросовісності проявляється у тому, що жодна особа не може отримувати переваги від своєї незаконної або недобросовісної поведінки. Поведінка є недобросовісною, якщо одна сторона договору прийняла виконання від іншої сторони, а після цього стверджує про недійсність договору або його неукладеність. Якщо поведінка однієї сторони давала іншій підстави вважати, що договір є дійсним (сторони протягом тривалого часу належно його виконували), то наступні вимоги про його недійсність або неукладеність є зловживанням правом.

Оцінюючи дії учасника на предмет добросовісності, необхідно враховувати не лише сам факт виконання договору, але й волю сторін на таке виконання та досягнення відповідних їй юридичних наслідків. Так, підписання додаткової угоди про внесення змін до окремих умов договору, ділове листування стосовно нього можуть підтверджувати наявність у сторони волі на виконання договору надалі, що дозволяє контрагенту покладатися на дійсність угоди.

Згідно з висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 520/13586/18, якщо особа, яка має право оскаржити документ (наприклад, свідоцтво про право на спадщину) чи юридичний факт (зокрема, правочин, рішення органу юридичної особи), висловилась або дала зрозуміти своєю поведінкою, що не буде реалізовувати право на оскарження, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба надалі реалізувати право на оскарження суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови). Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного (пункт 61 постанови).

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, сформульованим у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 914/1954/20, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається.

За змістом частини другої статті 13 ЦК України недобросовісна поведінка однієї особи, яка полягає у вчиненні дій, що можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. Сутність зловживання правом полягає у недобросовісному вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, зокрема всупереч меті останнього. Заборона зловживання правом по суті випливає з властивості рівнозваженості, закладеної у принципі юридичної рівності учасників цивільних правовідносин. За змістом приписів ЦК України поняття «добросовісність» ототожнюється з поняттям «безвинність», а «недобросовісність» - з виною. За діяння, якими завдана шкода внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, на підставі частини третьої статті 39 ЦК України). Оскільки настання відповідальності за загальним правилом пов`язується з виною, то такі діяння є винними (див. висновок, сформульований Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 4 вересня 2020 року у справі № 311/2145/19).

Так позивачка, заявляючи про не укладення нею договору оренди земельної ділянки від 2003 року, зареєстрованого 15 березня 2005 року, вказує, що передала земельну ділянку в оренду відповідачеві-2 на підставі усної угоди, свою волю на укладення письмового договору не надавала, відтак істотні умови договору не узгоджувала.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» в редакції на 2003 рік істотними умовами договору оренди земельної ділянки є: 1) об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); 4) цільове призначення, умови використання і збереження якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 6) існуючі обмеження і обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона (орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; 8) відповідальність сторін.

На 2018 рік стаття 15 Закону України «Про оренду землі» відносила до істотних умов договору оренди об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Станом на момент розгляду справи стаття 15 Закону України «Про оренду землі» (зі змінами, внесеними згідно з Законами № 509-VI від 16 вересня 2008 року, № 2480-VI від 09 липня 2010 року, № 3613-VI від 07 липня 2011 року; в редакції Закону № 191-VIII від 12 лютого 2015 року) передбачає, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Так, матеріали справи містять докази виплати позивачці відповідачем-1 орендної плати за 2021-2023 роки, укладання між відповідачем-2 та позивачкою Додаткової угоди № б/н до договору оренди земельної ділянки № 04:05:126:01396 від 15 травня 2005 року (яким внесено зміни та вказано орендну плату, строк дії договору, можливість суборенди, відповідальність орендаря), Додаткової угоди від 29 березня 2018 року про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди до Договору оренди землі № б/н від б/д (якою внесено зміни до договору та визначено термін дії договору, орендну плату, права відмови від виконання умов договору, порядок його припинення), складення між сторонами актів приймання-передачі земельної ділянки, за якими позивачкою передано належну їй земельну ділянку в користування спочатку відповідачеві-2, потім відповідачеві-1. У вказаних угодах узгоджено істотні умови, визначені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». На те, що позивачка не підписувала вказані додаткові угоди, акти приймання-передачі земельної ділянки сторона позивачки не посилається, про вказане у заявах по суті справи не зазначає.

Доказів на підтвердження того, що при укладенні додаткової угоди у 2018 році та акту до неї стороною позивачки повідомлено відповідача-1, як Нового орендаря, про її дефект волі у виді не підписання договору та фактичного укладення усного договору суду не надано. Крім того, містять матеріали справи і докази нарахування позивачці відповідачем-1 орендної плати за 2018 2020 роки, відрахування та перерахування сум податку з нарахованого позивачу доходу у виді орендної плати до бюджету при користуванні земельною ділянкою. Доказів того, що при отриманні орендної плати з 2018 по 2024 роки позивачка зверталася до відповідача-1 з питання повернення отриманої орендної плати суду не надано.

Як зазначено у висновку з питань застосування норм права у постанові ОП КЦС від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Очевидно, що дії позивача, який уклав 24 грудня 2013 року додаткову угоду до договору оренди землі від 19 листопада 2007 року № 61, а згодом пред`являє позов про визнання договору оренди землі від 19 листопада 2007 року № 61 неукладеним, суперечить його попередній поведінці (укладенню додаткової угоди та отриманню плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісним. Договір оренди землі від 19 листопада 2007 року № 61 є укладеним після досягнення сторонами усіх істотних умов, а це відбулося 19 листопада 2007 року за життя орендодавця і за його підписом і підстав вважати спірний договір неукладеним немає (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18)).

За обставинами цієї справи, навіть з урахуванням підтвердження належними та допустимими доказами факту відсутності підпису позивачки у Договорі оренди від 2003 року б/н, відсутні підстави вважати, що позивачка не надавала своєї згоди на укладення з відповідачем-2 спірного Договору оренди відносно належної їй на праві приватної власності земельної ділянки, а тому не погоджувала жодних умов, у тому числі і істотних умов договору, які мають ключове значення щодо користування належною їй земельною ділянкою на правах оренди. Тобто відсутні підстави вважати те, що при передачі належної їй земельної ділянки в оренду відповідачеві-2, а потім відповідачеві-1, отримання орендної плати від відповідачів, узгодження додатковими угодами строків договору оренди та інших умов був допущений дефект волі позивачки, який істотно впливає на чинність договору оренди земельної ділянки. При цьому суду не пояснено, які саме істотні умови не узгоджувала позивачка при передачі земельної ділянки в оренду та з приводу дотримання чи недотримання яких у сторін виник спір та порушується право позивачки.

За таких обставин суд висновує, що дії позивачки, яка передала у 2003 році земельну ділянку в оренду, не вимагала її повернення, уклала додаткові угоди до договору оренди землі у 2005 та у 2018 роках, а згодом пред`являє позов про повернення земельної ділянки, вказуючи про не підписання нею у 2003 році договору оренди, суперечить її попередній поведінці (укладенням додаткових угод та отриманню плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісними.

Відтак суд убачає наявність підстав для відмови в задоволенні позову з цих підстав.

Інші доводи та аргументи сторін, покладені в обґрунтування заяв по суті справи, як самі по собі так і у своїй сукупності не мають наслідком задоволення позовних вимог або відмову у них, а тому не аналізуються судом при ухваленні рішення.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати у справі покладаються на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивачку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене та підписане 01 травня 2025 року.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач-1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське», код в ; місцезнаходження юридичної особи за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Звягельська, буд. 19-А;

відповідач-2 Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», код в ; місцезнаходження юридичної особи за адресою: Дніпропетровська область, Самарівський район, с. Голубівка, вул. Лесі Українки, буд. 10.

Суддя Д. О. Парфьонов