Справа № 372/1765/25
Провадження 2-з-38/25
ухвала

Іменем України

06 травня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.,

при секретарі Яворській М.М.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , терті особи приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Король Руслан Анатолійович, Українська міська рада Обухівського району Київської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

05.05.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:065:0159, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, яка належить на праві власності відповідачці ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи заяву, зазначає, про необхідність забезпечення позову з метою запобігання потенційних ризиків подальшого відчуження вказаної земельної ділянки на корить третіх осіб.

Розгляд заяви здійснюється без виклику сторін в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Перевіривши та дослідивши заяву та додані до неї докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст. 150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

За змістом заяви заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:065:0159, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, яка належить на праві власності відповідачці ОСОБА_4 .

Так, зі змісту пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) або повернення майна чи про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору. Близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі № 911/527/19.

У свою чергу, у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Таким чином, єдиним належним та співмірним заходом забезпечення позову є накладення арешту на земельну ділянку.

Суд вважає, що доводи заявника про можливість утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду, є обґрунтованими, оскільки не вжиття таких заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Крім того, суд вважає, що вказані заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник є співмірними з позовними вимогами.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заяву.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:065:0159, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, яка належить на праві власності відповідачці ОСОБА_4 .

Заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Боржник (відповідач): ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомо).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя М.В. Кравченко