Справа № 502/587/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача:

ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради та просив суд встановити факт належності та визнати право власності на спадщину за ним. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 правовстановлюючі документи на який відсутні. Позивач, ОСОБА_1 та третя особа, ОСОБА_2 відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті дружини/матері ОСОБА_3 . Позивач, ОСОБА_1 та третя особа, ОСОБА_2 , спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, внаслідок чого було відкрито спадкову справу № 160/2021. Третя особа, ОСОБА_2 , дочка спадкодавця відмовилася від прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 та не заперечує, щоб право власності на все спадкове майно, залишилося після смерті матері, було зареєстровано в цілому на ім`я її батька ОСОБА_1 . Відповідна інформація підтверджується заявою ОСОБА_2 датованою 29.01.2025 року. Позивач, звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини на житловий будинок після померлої ОСОБА_3 та йому нотаріусом було пояснено, що оскільки відсутні правовстановлюючі документи на відповідне майно, це питання вирішується в судовому порядку.Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав.

В зв`язку з зазначеним, позивач просив суд:

- встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 52,4 кв.м. та загальною площею 87,8 кв. м., літньої кухні літ. Б1, комори літ. В1, гаражу лі. Г, сараю - літ. Д1, убиральні літ. Е, надвірних споруд - № 1-5;І, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представником позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його присутності та за відсутності позивача та третьої особи, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив судрозглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Згідносвідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 11.02.1968 р., рос. ОСОБА_1 та рос. ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 11.02.1968 року, про що зроблено актовий запис за № 33. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « ОСОБА_5 ».

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від 20.03.2021 р., актовий запис № 163, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 , відмовилася від прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 та не заперечує, щоб право власності на все спадкове майно, залишилося після смерті матері, було зареєстровано в цілому на ім`я її батька ОСОБА_1 , що підтверджується заявою ОСОБА_2 датованою 29.01.2025 року.

Відповідно до технічного паспорту складеного КП КМР «БТІ» від 04.05.2024 р., житловий будинок в АДРЕСА_1 в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 52,4 кв.м. та загальною площею 87,8 кв. м., літньої кухні літ. Б1, комори літ. В1, гаражу літ. Г, сараю - літ. Д1, убиральні літ. Е, надвірних споруд - № 1-5;І.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 79455386 від 07.12.2024 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко І.П., вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 приватним нотаріусом Юрченко М.Є. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 68289254 та номером у нотаріуса 160/2021.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1261, 1269 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину - задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 52,4 кв.м. та загальною площею 87,8 кв. м., літньої кухні літ. Б1, комори літ. В1, гаражу лі. Г, сараю - літ. Д1, убиральні літ. Е, надвірних споруд - № 1-5;І, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников