Справа № 392/205/24
Провадження № 2/392/81/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Бадердінової А.В., секретар судового засідання Покуц І.С., у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих дорожньо - транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна", ОСОБА_2 з позовом про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з:

- ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" на його користь грошові кошти в сумі 58288,25 грн, в рахунок виплати страхового відшкодування;

- ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 77195,00 грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" та ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 8000,00 грн судових витрат за надання позивачу професійної правничої допомоги, а також суми сплаченого судового збору в розмірі 1554,83 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 10.07.2023 року о 18.19 годині на автомобільній дорозі Е -50, в`їзд в с. Олександрівка, трапилась ДТП за участю автомобілів Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач. За результатами оформлення матеріалів ДТП відносно водія ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 543181 за ст. 124 КУпАП. Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25.07.2023 року (справа № 392/1174/23) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок вказаного ДТП автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав значні механічні пошкодження, самостійно пересуватися не міг, тому його було евакуйовано з місця події. Вартість послуг з евакуації автомобіля становила 14000,00 грн, які на думку позивача є реальними збитками які він поніс.

Станом на 10.07.2023 року (дату скоєння ДТП), цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/3316625 страховою компанією ПрАТ "СК "Євроінс Україна". Відповідно до умов договору страхування страхова шкода заподіяна життю та здоровю становить 320000,00 грн, страхова сума за шкоду завдану майну становить 160000,00 грн, розмір франшизи становить 3200,00 грн. Позивачем з метою отримання страхового відшкодування були виконанні всі обов`язки, визначенні відповідним законом.

В порушення вимог п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ "СК "Євроінс Україна" було доручено експерту ОСОБА_3 лише оглянути автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сфотографувати його та скласти акт огляду автомобіля, без визначення розміру завданої шкоди. З врахування викладеного позивач залучив даного експерта для визначення розміру шкоди в індивідуальному порядку та згідно його висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 4082 від 30.08.2023 року: 1) вартість відновлювального ремонту Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 після ДТП на дату оцінки складає 273766,27 грн; 2) матеріальний збиток власнику автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 в наслідок ДТП на дату оцінки складає 156184,64 грн. Вартість послуги з визначення розміру завданої шкоди становила 5000,00 грн.

В подальшому, позивачем до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" була направлена заява на виплату страхового відшкодування разом із висновком експертного авто товарознавчого дослідження № 4082 та іншими документами, які підтверджували визнання винним у ДТП ОСОБА_2 , а також документи на підтвердження понесених витрат на евакуацію автомобіля з місця ДТП, для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. На думку позивача, розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті, становив 156800,00 грн. 04.10.2023 року, без узгодження з позивачем розміру страхового відшкодування (передбаченого п. 36.2 ст. 36 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») ПрАТ "СК "Євроінс Україна" здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 98511,75 грн.

Позивач здійснив відновлення автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 214995,00 грн. З метою досудового врегулювання відносин, що стосувалися виплати страхового відшкодування до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" було направлено «Досудову вимогу претензію» з копіями документів на підтвердження понесених реальних витрат та пропозицією розглянути дану претензію, узгодити суму страхового відшкодування та здійснити її виплату. Станом на день звернення до суду з даним позовом, вказана претензія відповідачем проігнорована. Вважає, що відповідач зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування у повному обсязі в розмірі 58288,25 грн, тобто з урахуванням вже частково виплаченої суму страхового відшкодування.

З посиланням на ст. 22, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, з врахуванням загального фактичного розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також виплаченої суми страхового відшкодування та суми страхового відшкодування, яка стягується з ПрАТ "СК "Євроінс Україна", різниця між фактичним розміром шкоди та сумою страхових виплат становить 77195,00 грн, яку необхідно стягнути з ОСОБА_2 .

Крім того, оскільки в результаті пошкодження належного позивачу автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 заподіяно душевні страждання, тобто заподіяно моральну шкоду, тому він просить стягнути з ОСОБА_2 20000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30.01.2024 року вказану справу передано судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Березію Ю.А. для розгляду.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Березія Ю.А. від 02.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 23.04.2024 року вказану справу передано судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Бадердіновій А.В. для розгляду.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Бадердінової А.В. від 26.04.2024 року цивільну справу № 392/205/24 прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, зареєстрованим судом за вх. № 3688 від 10.04.2025 року, відповідно якого просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Оніщука В.І. надійшла заява, зареєстрована судом за вх. № 3693 від 10.04.2025 року згідно якої, просив розглядати справу без участі сторони відповідача ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позовні вимоги відповідачем не визнають в повному обсязі, оскільки вважає, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 4082 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки він складений не уповноваженою страховиком особою, тобто позивач самостійно вступив у договірні відносини з експертом. Вказав, що ДТП за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трапилась 10.07.2023 року, а заява позивача про проведення авто товарознавчого дослідження та огляд КТЗ проведені експертом ОСОБА_3 14.07.2023 року, що в свою чергу суперечить ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, автомобіль позивача оглядався оцінювачем за відсутності ОСОБА_2 , а додаток 2 до висновку (акту огляду ТЗ № 4082) та Акта № 80 Виконаних робіт та наданих послуг від 30.08.2023 року не містить підпису замовника яким є позивач. Позивачем не було надано доказів складових та розміру виплаченої ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" суми страхового відшкодування, які можуть включати також і витрати пов`язанні з евакуацією КТЗ з місця ДТП. Вважає, що ОСОБА_2 не має нести матеріальної відповідальності перед позивачем за пошкодження належного йому КТЗ внаслідок ДТП оскільки його матеріальна відповідальність має бути повністю забезпечена страховиком в межах ліміту страхової суми за шкоду завдану майну, яка складає 160000 грн. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не містить опису обставин, з яких можна визначити характер та обсяг страждань позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Позивач не навів який час та зусилля він втратив для відновлення попереднього стану. Сама ДТП не є підставою автоматично вважати, що потерпіла особа відчуває страждання.

Представник відповідача ПрАТ "СК "Євроінс Україна" в судові засідання призначені на 04.06.2024 року, 10.07.2024 року, 17.09.2024 року, 29.10.2024 року, 20.01.2025 року, 03.03.2025 року та 10.04.2025 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документу та повернутими на адресу суду рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області в справі № 392/1174/23 (провадження № 3/392/593/23) від 25.07.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень.

Вказаною постановою встановлено, що 10 липня 2023 року о 18 год. 19 хв. на автодорозі Е-50, в`їзд в с. Олександрівка, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Renault Kangoо, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи маневр повороту ліворуч на нерегульованому перехресті не дав перевагу у русі автомобілю Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , в результаті чого останній здійснив екстрене гальмування і з`їзд до кювету через зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги пункту 16.13 Правил дорожнього руху (перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч), а відтак, скоїв правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, в результаті чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 543181 від 10 липня 2023 року. Автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 у результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження. У судовому засіданні ОСОБА_2 вину визнав, підтвердив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому. Постанова набрала законної сили (а.с. 11).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, станом на 10.07.2023 року діючий страховий поліс ПрАТ «СК» «Євроінс Україна» № НОМЕР_3 на транспортний засіб Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 76).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником транспортного засобу «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 (а.с. 59).

Рахунком фактурою № 20 від 10.07.2023 року, актом № 20 наданих послуг від 10.07.2023 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 20 від 10.07.2023 року підтверджується, що 10.07.2023 року ФОП ОСОБА_4 здійснено транспортування транспортного засобу «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 у міжміському сполученні за адресою : Україна, Кіровоградська область, Кропивницький район, траса Е-50 (в`їзд в с. Олександрівка) Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Декабристів, 11 (а.с. 12-14).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4082 від 30.08.2023 року з додатками:

1. Вартість відновлювального ремонту КТЗ «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 після ДТП 10.07.2023 року на дату оцінки складає 273766,27 грн з урахуванням ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні.

2. Матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП 10.07.2023 року на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 156184,64 грн (а.с. 17-66).

Вартість автотоварознавчого дослідження автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою визначення вартості матеріального збитку, проведеного ФОП « ОСОБА_5 » становить 5000,00 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № 80 від 21.08.2023 року та копією квитанції № 6465-2279-4368-0371 від 28.08.2023 року (а.с. 71,72).

05.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування по справі № 106964, відповідно якої зазначив, що сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та вартості послуг з евакуації автомобіля перевищує страхову суму за шкоду завдану майну 160000,00 грн, визначену у договорі-полісі ОСЦПВВ АР/3316625, то з урахуванням визначеної полісом франшизи (3200 грн), розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті становить 156800,00 грн (а.с. 73).

Згідно із випискою по картці ОСОБА_1 , 04.10.2023 року йому було зараховано 98511,75 грн страхового відшкодування згідно акту № 106964/1/2023 від 04.10.2023 року (а.с. 74).

Відповідно до повідомлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за вих. № 106964/1 від 04.10.2023 року, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що за страховим випадком, що стався 10.07.2023 року, згідно договору АР/3316625 та страхового акту № 106964/1/2023, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 98511,75 грн за реквізитами, що були вказані в заяві про виплату страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 3200 грн, що передбачений п. 5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 75).

Позивачем ОСОБА_1 було здійснено відновлення автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його проведення було здійснено ФОП ОСОБА_6 , загальна вартість робіт склала 214995,00 грн, що підтверджується актом надання послуг № 20 від 11.10.2023 року та квитанцією про оплату № 31 від 11.10.2023 року (а.с.77-78).

25.10.2023 року адвокат Толпегін А.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з досудовою вимогою-претензією по справі № 106964/1, згідно якої заява на виплату страхового відшкодування разом із висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 4082 та іншими документами, які підтверджували визнання винним у ДТП ОСОБА_2 , а також документами на підтвердження розміру понесених витрат на евакуацію автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 з місця ДТП до місця мешкання, були направленні до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Враховуючи, що сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (156184,64 грн) та вартості послуг з евакуації автомобіля (14000,00) перевищувала страхову суму за шкоду завдану майну 160000,00 грн, визначену у договорі полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/3316625, то з урахуванням визначеної полісом франшизи (3200,00 грн) розмір страхового відшкодування , який підлягав виплаті, становив: 156800,00 грн. Проте, 04.10.2023 року, без узгодження з ОСОБА_1 розміру страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у сумі 98511,75 грн. На сьогоднішній день автомобіль Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 повністю відновлено, розмір понесених витрат ОСОБА_1 пов`язаних із відновлювальним ремонтом автомобіля становить 214995,00 грн. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повинно відшкодувати ОСОБА_1 різницю між страховою сумою, визначеною полісом страхування (з урахуванням розміру франшизи) та вже виплаченою сумою страхового відшкодування (98511,75 грн): 156800,00 грн -98511,75 грн = 58288,25 грн (а.с.81-83).

Судом досліджено надані представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Оніщуком В.І. документи для врахування його майнового та сімейного стану при вирішенні заявлених позивачем до ОСОБА_2 вимог

Так, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 від 12.02.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності 3 групи (серія ААЛ № 076054) (а.с. 103).

Згідно довідки № 273 від 03.05.2024 року виданої Вільшанською селищною радою, до складу сім`ї ОСОБА_2 входять: дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 104).

Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу (перерахованого податку) та військового збору станом на 03.05.2024 року, підтверджується, що ОСОБА_2 за 2024 рік отримав дохід в розмірі 367,00 грн; щодо ОСОБА_7 інформація відсутня (а.с. 107,108).

Вирішуючи даний позов суд застосував такі норми права.

Статтями 3, 5, 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції на час ДТП передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 1192 ЦК передбачено, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати передбачене ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:

36.1. Страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеним лімітом.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

36.3. У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону.

36.4. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

36.5. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

36.6. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

36.7. Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 98511,75 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч. 1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ПАТ СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд приймає за основу висновок судового експерта Филь О.П. № 4082 від 03.08.2023 року, згідно якого встановлено: 1) вартість відновлювального ремонту КТЗ «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 після ДТП 10.07.2023 року на дату оцінки складає 273766,27 грн з урахуванням ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні; 2) матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП 10.07.2023 року на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 156184,64 грн.

Посилання представника відповідача на те, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 4082 від 30.08.2023 року, виконаний судовим експертом Филь О.П. є неналежним та недопустимим доказом, не береться судом до уваги, так як, згідно з частиною першою статі 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані, згідно з частиною другою статті 76 ЦПК України, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Натомість, згідно ч. 1 ст. 102 Цивільного процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Згідно із висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 06.07.2018 року в справі № 924/675/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року, суд зазначив що: ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Судом встановлено, що висновок судового експерта Филь О.П. № 4082 від 30.08.2023 року, було складено у цілковитій відповідності до чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, а експерт був обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку (ст. 384 КК України). Також, даний висновок відповідає вимогам ст. 102 та 106 ЦПК України. Висновок судового експерта Филь О.П. № 4082 від 30.08.2023 року, було складено експертом за наслідками безпосереднього огляду транспортного засобу, із фотофіксацією, з посиланням на відповідні вихідні дані та із повним дотриманням відповідних методик.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 18.12.2019 року в справі № 522/1029/18.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У даному випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року в справі № 6-691цс15 зроблено висновок проте, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. Аналогічні висновки, викладеного Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 року в справі № 754/1114/15-ц, від 13.06.2019 року в справі №370/2787/18, від 30.10.2019 року в справі №753/4696/16-ц, від 21.02.2020 в справі №755/5374/18, та від 22.04.2020 року в справі №756/2632/17.

У разі здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, витрачених на його відновлення, а у разі не проведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для його відновлення в майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постановах від 30.10.2019 року у справі № 753/19288/14-ц та №638/10072/19 від 02.06.2022 року).

Виходячи з викладених обставин, оскільки вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , становить 233995,00 грн, що перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування страховиком ПАТ СК «Євроінс Україна» (98511,75 грн) тому з ПАТ СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між страховою сумою за шкоду завдану майну згідно полісу обов`язкового страхування 160000,00 грн та виплаченою позивачу сумою страхового відшкодування 98511,75 грн та сумою франшизи згідно полісу обов`язкового страхування 3200,00 грн, що становить 58288,25 грн (160000,00 грн 3200,00 98511,75).

Оскільки, ліміт відповідальності страховика (160 000,00 грн) не покриває розмір заподіяної позивачу майнової шкоди, пов`язаної з фактичною вартістю проведеного останнім відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в результаті ДТП, також необхідно стягнути майнову шкоду з відповідача ОСОБА_2 . При цьому, суд вважає недоведеною вимогу позивача про стягнення з ОСОБА_2 понесених витрат на евакуацію автомобіля з місця ДТП до помешкання ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять доказів щодо складових виплаченої суми страхового відшкодування, які можуть включати витрати пов`язанні з евакуацію автомобіля з місця ДТП.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, підлягають частковому задоволенню в розмірі 63195,00 грн, тобто без врахування витрат понесених на евакуацію транспортного засобу.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд враховує доводи позивача про те, що внаслідок ДТП його автомобіль зазнав значних пошкоджень та протягом 3-х місяців ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати свої права, як власника цього автомобіля (керувати та розпоряджатися автомобілем), змушений був витримувати незручності у пересуванні, оскільки доводилось користуватися громадським транспортом, а у разі необхідності виїхати за межі міста доводилося наймати автотранспорт, оскільки автомобіль був єдиним транспортом родини позивача, тому зазначені незручності доводилося переживати усій його родині. Заплановані позивачем раніше справи, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти або взагалі відмовитись. ОСОБА_1 після ДТП мав пригнічений стан. Водночас, ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що ДТП сталося з його вини, жодного разу не поцікавився про те чи відремонтував позивач свій автомобіль, чи здійснила виплату страхова компанія, при цьому ОСОБА_2 не здійснив виплату франшизи, на яку було зменшено розмір страхової виплати. Тому, суд, зважаючи на встановлені судом обставини, а також на вищенаведені норми матеріального права, вважає доведеною суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000,00 грн, що на переконання суду буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

На думку суду, розмір вказаної у позовній заяві моральної шкоди є значно завищеним та має бути не більшим для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Подібна правова позиція висловлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15 грудня 2020 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач просив суд стягнути з відповідача, понесені ним витрати в сумі 8000,00 грн на професійну правничу (правову) допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, підтверджуються наданими: договором про надання правничої (правової) допомоги від 11.10.2023 року № 02/10-2023ц; ордером на надання правничої допомоги серії АЕ № 1246107 від 08.12.2023 року; додатковою угодою від 11.10.2023 року до договору «Про надання правової допомоги» № 02/10-2023ц від 11.10.2023 року в якому зазначені види правової допомоги та сума гонорару 8000,00 грн; акт виконаних робіт від 23.01.2023 року за договором «Про надання правової допомоги» № 02/10-2023ц від 11.10.2023 року.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 та 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Відповідачі не скористалися даним правом та з клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу до суду не зверталися.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Разом з тим, суд приймає до уваги положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України, має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру та приймати до уваги конкретні обставини справи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі № 340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.

Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; враховуючи що справа розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, тому вважає, що з урахуванням принципу розумності та справедливості, співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 4000,00 грн, саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 637,50 грн (63195/77195х100%=82%, 82/100х (1554,83/2)=637,50), та з відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" судовий збір в розмірі 917,32 грн (777,40-637,50=139,91, 1554,83/2 + 139,91=917,32).

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, 81,141, 259, 263- 265,282, 284 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих дорожньо - транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 58288,25 грн в рахунок виплати страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 63195,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 4000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2360,00 грн та судовий збір в розмірі 917,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1640,00 грн та судовий збір в розмірі 637,50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна", , адреса місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 102, м. Київ, 03150;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова