справа № 691/221/25
провадження № 2/691/366/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

з участю секретаря судових засідань Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» звернулося в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №121709376 від 04 серпня 2023 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що 04 серпня 2023 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №121709376 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач ОСОБА_1 добровільно, за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого виявила бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, вказавши суму грошових коштів, яку має намір отримати одразу після укладення договору та плановий строк дострокового повернення кредиту, протягом якого застосовуються спеціальні умови користування кредитом - дисконтний період, зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку № НОМЕР_1 на яку отримала грошові кошти в сумі 17700,00 грн., пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини, та уклала договір кредитної лінії №121709376. Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», 28 листопада 2018 року укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткові угоди: №19 від 28 листопада 2019 року умови договору залишено без змін; №26 від 31 грудня 2020 року Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, дата укладення такого довору залишена без змін; №27 від 31 грудня 2021 року умови договору в редакції від 31 грудня 2020 року залишилися без змін; №31 від 31 грудня 2022 року продовжила строк дії договору від 31 грудня 2023 року, при цьому інші умови договору залишено без змін; №32 від 31 грудня 2023 року продовжено строк дії договору від 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №256 від 31 жовтня 2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, з врахуванням додаткових угод до нього, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 41 660, 20 грн. Право вимоги за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 31 жовтня 2023 року відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги №256. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», 31 липня 2024 року укладено договір факторингу №31/0724-01 зі строком дії до 31 грудня 2024 року. Згідно умов договору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року. Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС», 26 грудня 2024 року укладено договір факторингу № 26/12/2Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року в загальному розмірі 87546,61 грн.. Остільки ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором кредитної лінії не виконала ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем фактором, то прийнято рішення звернутися до суду, при цьому сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. і понесено витрати на правничу допомогу адвоката, яка склала 7000,00 грн. (а.с.1-17).

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2025 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову(а.с.186).

03 березня 2025 року за вхідним ЕП №598/25 від відповідача ОСОБА_1 зареєстровано заяву з інформацією про складний матеріальний стан особи, виховання і утримання неповнолітньої дитини, догляд за батьком пенсійного віку, проживання в умовах міста та працевлаштування із невеликою заробітною платою (а.с.189).

13 березня 2025 року, ухвалою суду, в цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд, задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.197-198).

У судове засідання представник позивача, будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з`явився, за змістом позовної заяви просив розгляд цивільної справи провести без участі представника, позовні вимоги підтримує (а.с.1-17).

Відповідач ОСОБА_1 , будучи вчасно та належним чином повідомленою про розгляд цивільної справи, шляхом надіслання рекомендованим повідомленням судових повісток, у судові засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду. За змістом поданої заяви до суду від 03 березня 2025 року, слід вбачати, що обізнана про перебування цивільної справи у провадженні суду за позовом ТОВ «ФК «ЕЙС» до неї про стягнення заборгованості, зазначивши на причини не виконання умов договору кредитної лінії, які пов`язані із тим, що є одинокою матір`ю, самостійно виховує сина, має на утриманні батька пенсійного віку, інваліда, який потребує підтримки, проживає у м.Києві, де працює касиром, отримує невелику заробітну плату, третину з якої вимушена сплачувати за оренду житла (а.с.188, 189, 200-202).

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. При прийнятті рішення суд орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за її участі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, зміст клопотання представника позивача про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Предметом вимоги позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» є порушення відповідачем ОСОБА_1 у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» та відповідачем ОСОБА_1 , на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», з врахуванням наступного.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено.

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» присвоєно відповідно до виписки з ЄДРПОУ код 42986956, юридична адреса м.Київ, Харківське шоссе будинок №19, офіс 2005 Україна, вид економічної діяльності - надання інших фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а.с.177-178). Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт громадянина України Серії НОМЕР_3 виданий 03 жовтня 2003 року Устинівським РВ УМВС в Кіровоградській області, місце реєстрації АДРЕСА_1 (а.с.1, 60). Сторони, 04 серпня 2023 року, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії №121709376 на умовах повернення позики в кінці строку позики, за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 17 700,00 грн. (а.с.29-47). Договір кредитної лінії укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.29-47). Відповідач за допомогою мережі «Інтернет» перейшла на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого добровільно без примусу чи тиску заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну заяву, в якій вказала свої персональні дані, а саме прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адрес електронної пошти, номер банківської картки для перерахунку коштів та місця реєстрації/проживання (а.с.60). Правилами кредитного договору передбачено, що відповідач у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні товариству для прийняття рішення про кредитування чи ненадання кредиту, і при цьому набуває обов`язку оновлювати ці дані в електронному кабінеті не пізніше трьох днів з дня виникнення таких змін (а.с.60). Всі покрокові дії виконані відповідачем відповідно до Порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога», з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «Мoneyveo», затвердженого наказом директора Андроніковою О.О. 16 серпня 2021 року №20_11/2021 (а.с.63-94). За результатами перевірки даних про особу та аутентифікації платіжної картки згідно з стандартами відповідних платіжних систем, було прийнято рішення про кредитування відповідача (а.с.61-62). ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перед тим як погоджувати заявку на кредитування не лише перевірило особисті дані відповідача, але й належність картки. Відповідач підписала договір кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора ERQX-7333 за часом о 21:01:23, що є підтвердженням підписання кредитного договору (а.с.29,31). Одночасно з підписанням кредитного договору товариство відправило на електронну адресу вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі, яка унеможливлює зміну змісту (а.с. 29-47, 61). Укладення договору кредитної лінії з використанням сайту, не можливе без дотримання вищевказаного алгоритму дій відповідачем. Пройшовши ідентифікацію/верифікацію, відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним знати учаснику кредитних відносин відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.29-47). Крім того, відповідач, підписавши одноразовим ідентифікатором ERQX-7333 за часом о 21:01:21, Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, слід вбачати ознайомлена з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту (а.с.25-28). Договір кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року надіслано відповідачу ОСОБА_1 04 серпня 2023 року (а.с.61). ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 17 700,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку на умовах строковості та зворотності платності зі сплатою процентів, що підтверджується платіжним дорученням №69bf1eg7fb05-4501-8afa-b78d1b9d18b0 від 04 серпня 2023 року (а.с.94-95). ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», яке здійснювало платіж, інформував кредитодавця про успішну платіжну операцію переказу грошових коштів, яку здійснено банком-емітентом АТ «Райффайзен Банк» на рахунок одержувача ОСОБА_1 , маска картки № НОМЕР_1 з терміном дії 04.2028 (а.с.95). Остільки ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором кредитної лінії не виконала ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем фактором, то прийнято рішення звернутися до суду, при цьому сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. і понесено витрати на правничу допомогу адвоката, яка склала 7000,00 грн. (а.с.20). Договір кредитної лінії підписано електронним підписом ОСОБА_1 , відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора ERQX-7333 за часом о 21:01:23, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» і укладений в електронній формі за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле (а.с.63-94). Кінцева дата повернення кредиту 03 вересня 2028 року (а.с.29-47). Згідно п.8.1 вище вказаного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, не передбачено. Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника (а.с.29-47). Відповідно до п. 8.3 договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, протягом дисконтного періоду кредитування, зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначаються наступним чином. Для суми кредиту за першим траншем, яка вказана в п.2.3 Договору, за перші 30 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складає 20779 грн. 80 коп., яка включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 3079, 80 грн. та суму кредиту в розмірі 17700, 00 грн. орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 604, 090% річних, при цьому загальна вартість першого трнашу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 117,40% від суми першого траншу (а.с.29-47). Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», 28 листопада 2018 року укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с.104-114). В подальшому між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткові угоди: №19 від 28 листопада 2019 року умови договору залишено без змін; №26 від 31 грудня 2020 року Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, дата улкдення такого довору залишена без змін; №27 від 31 грудня 2021 року умови договори в редакції від 31 грудня 2020 року залишилися без змін; №31 від 31 грудня 2022 року продовжено строк дії договору від 31 грудня 2023 року, при цьому інші умови договору залишено без змін; №32 від 31 грудня 2023 року продовжено строк дії договору від 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №256 від 31 жовтня 2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, з врахуванням додаткових угод до нього, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 41 660, 20 грн. Право вимоги за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 31 жовтня 2023 року відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги №256 (а.с.115-131). Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», 31 липня 2024 року укладено договір факторингу №31/0724-01 зі строком дії до 31 грудня 2024 року. Згідно умов договору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року (а.с.132-145). Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС», 26 грудня 2024 року укладено договір факторингу № 26/12/2Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року в загальному розмірі 87546,61 грн. (а.с.146-162). Як вбачається із розрахунку заборгованості на дату переходу прав вимоги 31 жовтня 2023 року, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» у розмірі 44330, 20 грн. (а.с.163-165). Згідно розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 станом на 31 липня 2024 року має заборгованість перед ТОВ «Таліон Плюс» у розмірі 87 546, 61 грн. (а.с.166-168). Відповідно до вище вказаних розрахунків заборгованості за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, відповідач ОСОБА_1 жодного разу погашення суми кредиту та процентів не здійснила (а.с.163-168).

У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів у розмірі, встановленому законом або договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Суд звернув увагу на суму заборгованості за процентами, та в ході дослідження письмових доказів встановлено, що заборгованість за процентами нарахована відповідно до п.п.8.3-8.11 договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, але без дотримання принципів банківської справедливості та співмірності, що суд мотивуватиме нижче (а.с.29-47). Вказаний розмір процентів, на період кредитування погоджений між сторонами, що підтверджується підписами обох сторін у договорі кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року (а.с.29-47).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст.205,207 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, договір кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 , є договором, який укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-ІІІ від 12 липня 2001 року, договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією Верховного Суду в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, відповідно до яких Верховний Суд застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на веб-сайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, підписаний був лише електронний договір.

На думку суду, слід зазначити для відповідача, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання відповідачем особистої інформації у виді ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів, та без попереднього погодження оферти кредитного договору та правил надання грошових коштів у позику, укладання кредитного договору технічно не можливе, що у свою чергу відповідає ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» і підтверджує перед судом кредитування відповідача ОСОБА_1 згідно до змісту досліджених письмових доказів у виді підписання кредитного договору електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора ERQX-7333 за часом о 21:01:23, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»; довідкою про ідентифікацію відповідача з якою укладено договір кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року ідентифікований ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з відображенням часу відправки ідентифікатора позичальнику 21:01:23 від 04 серпня 2023 року, змістом договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року укладеного в електронній формі за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле; заявкою на отримання грошових коштів де відображено назву електронної адреси і номер картки; підтверджується витребуваними доказами, згідно яких банком АТ «Райффайзен Банк» емітовано на ім`я ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , платіжну картку № НОМЕР_1 , на вказану платіжну картку в період з 04 серпня 2023 року по 09 серпня 2023 року зараховано кошти; платіжним дорученням №69bf1eg7fb05-4501-8afa-b78d1b9d18b0 від 04 серпня 2023 року про переказ коштів.

Так, Верховний Суд у справі № 524/5556/19 у постанові від 12.01.2021 вказав, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення".

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20.

Судом проаналізовано і зміст надісланої ОСОБА_1 заяви до суду у якій вона не заперечує факту кредитування, використання коштів отриманих в позику та посилається на складні життєві умови, виховання дитини, низьку заробітну плату.

Суд, при прийнятті рішення у справі, не встановив жодних звернень відповідача до правоохоронних органів щодо незаконного використання його персональних даних позивачем без його згоди чи вчинення щодо нього шахрайських дій, які б спростовували обставини кредитування. Відтак у суду першої інстанції не має підстав для висновку сумніватися про доведеність укладення з відповідачем відповідного кредитного договору у електронній формі, для протилежних висновків.

Та обставина, що, власне, перерахунок коштів кредиту здійснюється не безпосередньо кредитором, а шляхом виконання домовленостей останнього з третіми особами щодо обслуговування рахунків, на що може звертати увагу відповідач ОСОБА_1 , то за приписами законодавства перевірені і досліджені судом письмові докази в справі, не свідчать про те, що відповідний договір кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року є нікчемним, недійсним чи таким, що не укладався, адже позичальник, відповідач ОСОБА_1 фактично отримала те, на що розраховувала при укладенні договору та фактичне перерахування коштів на її рахунок іншою особою не призвело до збільшення обсягу зобов`язань по кредиту.

Таким чином, підписанням договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VШ зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму, ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІV.

Відповідно до умов договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року вбачається, що кредитодавець при взаємодії з позичальником має право використовувати його дані зазначені у договорі або окремо повідомлені позичальником кредитодавцю у будь-який спосіб та законно отримані кредитодавцем з інших джерел, в тому числі не виключно бюро кредитних історій та інших відкритих джерел), зокрема дані про місце проживання, електронну адресу, додаткові контактні дані споживача (а.с.61).

Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», 28 листопада 2018 року укладено Договір факторингу № 28/1118-01, з подальшим укладенням Додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року, №32 від 31 грудня 2023 року, відповідно до якого за плату належні йому права вимоги, ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Надалі між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», 31 липня 2024 року укладено договір факторингу №31/0724-01, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року. Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС», 26 грудня 2024 року укладено договір факторингу № 26/12/2Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року в загальному розмірі 87546,61 грн.. При цьому сторонами було підписано і Акт прийому-передачі Реєстру Боржників.

Межі обсягу прав, які переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Досліджені судом докази у цивільній справі не містять повідомлення відповідача, як боржника про заміну кредиторів. Проте, суд виходить з того, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою підстав для відмови у позові новому кредитору, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попереднім або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.

Згідно до змісту вищевказаних договорів факторингу, сторона фактора зобов`язувалася кожного разу, передавати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, які формувалися згідно додатків та є невід`ємними частинами договорів.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. За обставин цієї справи договір кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, за яким у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість, укладався в електронній формі з відображенням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. При цьому позичальник самостійно та коректно ввела свої особисті ідентифікуючі дані ПІБ, РНКПО, серія та номер паспорта, дату його видачі, контактний номер телефону та електронної пошти, а також зареєстроване місце проживання. Отже підстав для сумнівів у тому, що відповідний договір відповідачем був фактично укладений у суду не має.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до наданого розрахунку, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» станом на 31 липня 2024 року, становить 87546,61 грн., яка складається з 17699,16 заборгованість по кредиту, 69847,45 грн. заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, що підтверджується і випискою з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.163-169).

Згідно договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, кінцева дата повернення кредиту 03 вересня 2028 року. На момент укладення між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, дія якого продовжена додатковими угодами, у фактора виникло право до відповідача за зобов`язанням між первісним кредитором та нею, як боржником. Нарахування процентів за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року здійснено фактором ТОВ «Таліон Плюс» в межах дії вказаного договору і таке право він набув на момент украдення Договору факторингу. В подальшому, на підставі укладених договрів факторингу №31/0724-01 від 31 липня 2024 року та № 26/12/2Е від 26 грудня 2024 року, право вимоги перейшло до факторів ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», позивача у справі. Таке право набуте факторами перейшло до них в межах дії договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, остільки передати можливо лише дійсне право вимоги, яке виникає із зобов`язання і не припинилось на момент передачі прав новому кредитору.

Стосовно нарахування процентів як кредитодавцем, так і його правонаступником суд враховує наступне.

Так, відповідно до п.п.8.1-8.11 договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягать зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в наступному порядку. Протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначаються за період від дати видачі кредиту до 03.09.2023 року, включно, де проценти нараховуються за процентною ставкою 211, 700 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,580 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі, якщо позичальник вчинить описані в п.3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду один або декілька разів, за період з наступного дня після 03.09.2023 року проценти нараховуються за ставкою 528,900 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,450 відсотків у день від суми кредиту за кожний день користування ним. Після закінчення дисконтного періоду кредитування. Проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку кредиту, який знаходиться у позичальника за кожний день користування кредитом (а.с.29-47).

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 31 жовтня 2023 року відповідачу ОСОБА_1 , первісним кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нарахована заборгованість відповідно до п.п.8.1-8.11 договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, у розмірі 26 630, 20 грн. (а.с.163-165). Правонаступником ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» - ТОВ «Таліон Плюс», згідно Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, дія якого продовжена додатковими угодами, здійснено нарахування процентів за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року в межах дії вказаного договору. Так, згідно розрахунку заборгованості, станом на 31 липня 2024 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Таліон Плюс» у розмірі 69 847, 45 грн., з якими суд не погоджується без належного на те обґрунтування, з наступних підстав.

Відповідно ст. ст. 11. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору. Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами, наведений у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не є вичерпним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Враховуючи вище викладене, а також з урахуванням судової практики Великої Палати Верховного Суду, умови договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року про реальну процентну ставку в розмірі 2,980 % в день від суми залишку кредиту, що становить 1087,70 % річних відповідно, та перевищує тіло кредиту майже в 5 раз, є несправедливим в сенсі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість добросовісність та розумність, п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 902/417/18.

Нарахування процентів та неустойки за договором споживчого кредиту, які у сукупності є завищеними, не відповідає передбаченим у пункті шість статті 3, частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми у виді процентів спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, а саме сплата процентів перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Встановлений розмір процентів перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором.

Крім того, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, яким внесені зміни до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Так, відповідно до ч.5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, у договорі кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року розмір денної процентної ставки становить 2,980 %, що є у три рази вищим за встановлений максимальний розмір денної процентної ставки.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки, строк дії договору кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року до 03 вересня 2028 року, то відповідно, законодавче обмеження по встановленню денної процентної ставки на даний договір поширюється, з підстав, що строк дії договору кредитної лінії не закінчився, не припинений і є продовженим.

Відповідно до офіційного тлумачення частини першої статті 58 Рішення Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.99, положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Враховуючи те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» в частині норми ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» фактично пом`якшує відповідальність фізичної особи, а саме зменшення розміру процентної ставки за кредитним договором, то відповідно вказаний Закон має зворотну дію в часі.

За розрахунком заборгованості наданим кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суд визначив проценти у розмірі 9734, 45 грн., які складаються: тіло кредиту 17 699,16 грн. х 1 % = 176,99 грн. в день. При цьому суд здійснює розрахунок після завершення дії дисконтного періоду, а саме за 55 днів з 04 вересня 2023 року, що становить 9734, 45 грн. станом на 31 жовтня 2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованості наданим правонаступником ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість відповідача за вказані 87 днів становить 15398, 13 грн. станом на 26 січня 2024 року.

Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», 31 липня 2024 року укладено договір факторингу №31/0724-01, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року, та в подальшому між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС», 26 грудня 2024 року укладено договір факторингу № 26/12/2Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №121709376 від 04 серпня 2023 року. ТОВ «ФК «ЕЙС» слід вбачати, як правонаступник, з огляду кінцевої дати повернення кредиту 03 вересня 2028 року, вимогу в межах дії договору у виді стягнення тіла кредиту та процентів, не заявляє, тому суд стягує заборгованість з відповідача станом на 26 січня 2024 року.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст.78 ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.83ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 , як позичальник, отримала кошти за кредитним договором та не повернула їх у визначені строки, а отже має заборгованість, яка підлягає до часткового стягнення: за тілом кредиту в сумі 17699,16 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 25132,58 грн.. В задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат у виді судового збору.

Так, позивач звернувся до суду з позовною заявою і сплатив судовий збір на підставі п.1 ч.2 ст.4 з врахуванням вимог Закону України «Про судовий збір», що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №8295 від 25 лютого 2025 року зі сплатою суми судового збору у розмірі 2422, 40 грн. (а.с.20), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

В позовній заяві стороною позивача було заявлено вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»» судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 7000 грн. (а.с.174-176).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» та Адвокатське бюро «Тараненко і Партнери» 27 грудня 2024 року уклали договір про надання правничої допомоги (а.с. 170-175). Згідно акту виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 27 грудня 2024 року всього надано правничої допомоги на суму 7000 грн. і складається вона з робіт по складанню позовної заяви з ціною 5000,00 грн., вивчення матеріалів справи ціною 1000,00 грн., підготовка адвокатського запиту ціною 500, 00 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації ціною 500, 00 грн. (а.с.174).

Задовольняючи частково, з використанням принципу співмірності, вимогу позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що такі витрати є не в повній мірі обгрунтованими та документально підтвердженими. Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №755/18750/20 сформував висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, саме такі обставини суд встановив під час розгляду цивільної справи стосовно відповідача ОСОБА_1 , з огляду на сталість судової практики у вказаній категорії справ, складність справи та витрачений адвокатом час.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.55, 129 Конституції України, ст. ст. 207, 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суд,-

ухвалив:

позовну заяву Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт громадянина України Серії НОМЕР_3 виданий 03 жовтня 2003 року Устинівським РВ УМВС в Кіровоградській області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» , юридична адреса м.Київ, Харківське шосе будинок №19, офіс 2005 Україна, заборгованість за договором кредитної лінії №6 від 04 серпня 2023 року в розмірі 42 831,74 (сорок дві тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 74 коп., яка складається із: тіло кредиту - 17699,16 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 25132,58 грн..

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт громадянина України Серії НОМЕР_3 виданий 03 жовтня 2003 року Устинівським РВ УМВС в Кіровоградській області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» , юридична адреса м.Київ, Харківське шоссе будинок №19, офіс 2005 Україна, судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2422 грн. 40 коп. та частково витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп., а всього 7422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 коп..

В задоволенні інших позовних вимог позивача відмовити.

Копію рішення суду надіслати позивачу і відповідачу, для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» , юридична адреса м.Київ, Харківське шосе будинок №19, офіс 2005 Україна.

Відповідач: особа 2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Савенко