Провадження № 4-с/761/84/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Тихій П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександр Олександрович, ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2025 р. ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Хорішко О.О., ОСОБА_2 , у якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця щодо нескасування арешту з грошових коштів, які перебувають на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому нею в АТ «Універсал Банк»;

- зобов`язати приватного виконавця скасувати арешт з грошових коштів, які перебувають на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому нею в АТ «Універсал Банк».

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Хорішка О.О. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 761/27819/23, виданого 25.07.2024 р. Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у сумі 597091,00 грн, що станом на 01.08.2023 р. є еквівалентом 15965,00 дол. США, та судового збору у сумі 1227,93 грн. Постановою приватного виконавця від 15.08.2024 р. накладено арешт на грошові кошти боржника, які містяться на рахунках, у межах суми звернення стягнення. Представник заявника звертався до приватного виконавця із заявою про скасування арешту з грошових коштів боржника, які перебувають на її банківському рахунку, однак вона була залишена без задоволення. Посилаючись на те, що бездіяльність приватного виконавця щодо нескасування арешту з грошових коштів порушує її права, заявник вважає таку бездіяльність неправомірною, оскільки наявність арешту на рахунку унеможливлює отримання нею заробітної плати, з якої й так за місцем роботи вираховуються на підставі відповідної постанови приватного виконавця грошові кошти в рахунок погашення боргу, а тому звернулась до суду з даною скаргою.

Ухвалою від 06.03.2025 р. скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в скарзі.

Заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Хорішко О.О. в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих ним письмових поясненнях.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заінтересованої особи.

Вислухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Хорішка О.О. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 761/27819/23, виданого 25.07.2024 р. Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у сумі 597091,00 грн, що станом на 01.08.2023 р. є еквівалентом 15965,00 дол. США, та судового збору у сумі 1227,93 грн.

15.08.2024 р. приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти боржника, які містяться на рахунках, у межах суми звернення стягнення.

19.09.2024 р. приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника, які вона отримує у ФОП « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 129-1 Конституції України закріплено обов`язковість судових рішень до виконання на всій території України. Крім того, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства передбачених п.9 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Порядок та підстави для зняття арешту з майна (коштів) боржника визначені у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник посилається на допущення приватним виконавцем бездіяльності щодо нескасування арешту з грошових коштів, які перебувають на банківському рахунку, відкритому нею в АТ «Універсал Банк».

Водночас, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що банківський рахунок, арешт на грошові кошти, на якому накладено приватним виконавцем, відкритий нею саме у АТ «Універсал Банк».

Крім того, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави виключно для зняття виконавцем арешту, при цьому положення щодо скасування арешту у цьому закону відсутні.

Отже, суд вважає, що в даному випадку приватним виконавцем жодної бездіяльності з приводу нескасування арешту з грошових коштів, які перебувають на рахунку, відкритому боржником у АТ «Універсал Банк» допущено не було, оскільки під час розгляду скарги судом не встановлено наявності у боржника такого рахунка.

Частиною 3 статті 451 ЦПК України визначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оскільки заявником не підтверджено, а судом не встановлено факту допущення приватним виконавцем бездіяльності у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2, пов`язаної з нескасуванням арешту з грошових коштів боржника, які перебувають на рахунку, відкритому нею у АТ «Універсал Банк», крім того закон не передбачає таких повноважень для виконавця як скасування арешту з грошових коштів, натомість дає право виконавцю зняття накладеного раніше арешту з коштів або іншого майна, а тому суд вважає, що останній діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, у зв`язку з чим не вбачає з боку приватного виконавця порушень прав чи свобод заявника, а тому відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександр Олександрович, ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: