Справа № 740/7197/24
Провадження № 2/740/418/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участі секретаря судових засідань Мартиненко Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ніжині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач позов мотивувала тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.10.2000 вона є власником квартирою АДРЕСА_1 . Іншим співвласником квартири є її дочка ОСОБА_3 .

Крім неї, в даній квартирі зареєстровані: її дочка ОСОБА_3 та онуки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який більше року в ній не проживає без поважних причин про що складено акт про непроживання за його місцем реєстрації. Зазначила, що особисті речі відповідача в квартирі відсутні, в оплаті комунальних послуг він участі не приймає, перешкод у користуванні квартирою з його сторони не вчинялося. Вказала, що факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне користування майном, вона не може оформити субсидію на комунальні послуги.

Відповідно до довідки ПП «ХОСТ-Н» №122 від 05.12.2024 та акту не проживання особи за місцем реєстрації від 05.12.2024, у квартирі АДРЕСА_1 на даний час проживає одна особа ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не проживає.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що її онук ОСОБА_2 не проживає у квартирі з початку 2-2- року, він виїхав за кордон та з того часу не повертався. З початку повномасштабного вторгнення її дочка ОСОБА_3 з молодшим сином ОСОБА_4 також виїхали за кордон, на даний час вона проживає одна. Зазначила, що самостійно виписати ОСОБА_2 не може, оскільки інший співвласник ОСОБА_3 на даний час перебуває за кордоном, а без неї це зробити неможливо.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою його реєстрації, у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки в судові засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав, не подавав відзиву на позов.

Про дату, час та місце розгляду відповідач повідомлений шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті "Судової влади України".

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Третя особа у судове засідання не з`явиласяся. У заяві від 04.03.2025 не заперечує проти зняття з реєстрації її сина ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , вони періодично буває у неї вдома. У квартирі ОСОБА_1 проживає одна, чоловічих речей у квартирі немає, ніхто до неї не навідується.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рівних частинах кожній, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.10.2000 (а.с.5).

Відповідно до довідки ПП «ХОСТ_Н» №122 від 05.12.2024 у квартирі АДРЕСА_1 на даний час проживає одна ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно довідки ЦНАП виконавчого комітету Ніжинської міської ради №06.4.16/7272 від 19.11.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 з 22.07.1980, ОСОБА_4 з 14.08.2009, ОСОБА_3 з 07.04.1009, ОСОБА_2 з 12.04.2001 (а.с.8).

Актом про фактичне не проживання фізичної особи від 05.12.2024, у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживає у квартирі (а.с.7).

Згідно ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За правилами ст. 150, 156 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Поважності причин відсутності відповідачки в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , не встановлено.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 понад один рік, належні заходи по утриманню майна не вживає, що перешкоджає позивачу у здійсненні прав щодо майна, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, суд вважає доведеними обставини викладені у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.32, 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.О. Гагаріна