Справа № 526/2710/24
Провадження № 2/526/207/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 рокуГадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Синепол С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 526/2710/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості електричної енергії постачальником універсальних послуг,

в с т а н о в и в:

18 липня 2024 року ТОВ «Полтаваенергозбут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості електричної енергії постачальником універсальних послуг у розмірі 2960 грн. 16 коп.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду 04 липня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін.

Позивач ТОВ «Полтаваенергозбуд» копію ухвали про відкриття провадження у справі отримало 04.07.2024.

Відповідач ОСОБА_1 цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 01.08.2024 р, відзив на позовну заяву не надала.

У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відзив на позов відповідачем у визначений термін теж не надано.

Згідно з ч. 1 :/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_8658/ed_2020_02_13/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#8658" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В силу ч. 2 ст. 191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, суд прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав та доказів для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спір між сторонами виник з приводу неналежної оплати комунальних послуг, що надавав позивач за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно зі ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Отже, враховуючи положення ст. ст. 317, 322, 360 ЦК України власник домоволодіння зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц).

При зверненні до суду, позивачем пред`явлені вимоги мотивовані тим, що позивач ТОВ «Полтаваенергозбут», є окремою юридичною особою та з 01.01.2019 року здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам відповідно ліцензії отриманої згідно Постанови № 575 Національної комісії, що здійснбє регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.06.2018 р.

Згідно п. 7 Постанови № 312 НКРЕКП від 14.03.2018 р., договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних з послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії, постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідач ОСОБА_1 приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії, постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції № 8-УІІ шляхом фактичного споживання електричної енергії на об`єкті за адресою: Миргородський район, с. Лютенька на підставі договору про користування електричною енергією від 03.03.2005 року № 45-1508 ).

На підтвердження позовних вимог, позивач надав суду договір № 45-1508 від 03.03.2005 року про користування електричною енергією, укладений між Гадяцькою філією ВАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_1 . Однак з зазначеного договору не вбачається, що такий був укладений з відповідачем про надання послуг з електропостачання саме за адресою АДРЕСА_1 . У даному договорі при зазначені місця проживання та місця встановлення приладу зазначно лише місце проживання особи: с. Лютенька Гадяцького району без зазначення вулиці чи провулку та номеру будинку цієї особи.

У самому тексті договору відстуні посилання на конкретне домоволодіння, його адресу, власника будинку, його анкетні дані щодо якого надається постачання електричної енергії.

Звертаючись до суду позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що вказаний ним відповідач є власником будинку або ж зареєстрований за вказаною адресою.

За направленим судом запитом щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 виконком Лютенської сільської ради повідомив про відсутність відомостей щодо ОСОБА_1 .

Після уточнення реєстраційних та інших даних Лютенська сільська рада повідомила суд, що за адресою: АДРЕСА_1 , за інформацією згідно відомостей та облікових даних сільської ради значиться: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживав без реєстрації по АДРЕСА_2 разом з сім`єю (зняті з місця реєстрації по АДРЕСА_1 - 08.09.2021 р.): ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_4 -донька, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_6 - донька. На данний час зареєстрованих та проживаючих осіб в АДРЕСА_1 не має.

При цьому відповідно до розрахунку, заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № від 01.01.2019 року утворилась у розмірі 2960, 16 грн. за період з 01.06.2021 р. по 01.06.2024 року.

В той же час АТ «Полтаваобленерго» у відповіді на запит адвоката Людмили Черевань № 0433/18928 від 16.07.2024 р. повідомило, що у них відсутня інформація щодо споживання електричної енергії побутовим споживачем за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (ЕІС код 62Z189, о/р НОМЕР_2 ) за період з 01.06.2021 р. по 01.06.2024 р. та загальна історія споживання по споживачу. По заявці ТОВ «Полтаваенергозбут» споживач був відключений 17.02.2020 р. (а.с.40)

З доступних інформаційних ресурсів судом перевірено особу за РНОКПП та встановлено, що він належить особі чоловічої статі з датою народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідає даним Лютенської сільської ради щодо загиблого ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 позивач використав дані відповідача, які вказані в договорі за березень 2005 року, при цьому надавши дані про утворення заборгованості в період з 01.06.2021 р. по 01.06.2024 р.

Очевидно, що майже за 20 років могли відбутися відповідні зміни власника господарства.

За наявними в матеріалах справи даними не можливо визначитися з особою відповідача і чи взагалі існує така особа з зазначеними анкетними даними та РНОКПП.

Відповідно до ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України.

Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

В зв`язку з неможливістю ідентифікувати особу відповідача, суд вважає, що заявлений цивільний позов слід залишити без задоволення.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Крім цього відмова у задоволені позову не перешкоджає позивачу захистити свої права шляхом пред`явлення у встановленому законом порядку позову про стягнення заборгованості електричної енергії постачальником універсальних послуг до належних відповідачів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує приписи ст. 141 ЦПК України та відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 12, 76 - 81, 89, 141, 263-265, 279, 280 - 282, 284, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості електричної енергії постачальником універсальних послуг залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ТОВ «Полтаваенергозбут», юридична адреса: вул. Панянка, 65 Б, м. Полтава, .

Відповідач ОСОБА_1 , дані про місце проживання та реєстраційний номер облікової картки платника податку - відсутні.

Головуюча: Л. В. Максименко