Справа №534/301/25
Провадження №2/534/99/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

в складі суду: головуючого судді Малюк М.В.,

представника позивача Безносик А.О.,

представника відповідача Шиліна В.А.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору ОСОБА_1 ,

інші учасники справи не з`явилися,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту,

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. ОСОБА_2 (далі позивач), в інтересах якого на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 05.02.2025 діє представник адвокатка Безносик А.О., звернувся до суду із зазначеним позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі відповідач, ПрАТ «СК «ВУСО»), в якому з урахуванням змін до позовних вимог у відповіді на відзив просить:

- визнати недійсними пункти договору добровільного страхування наземного транспорту №-17-03 від 23.01.2023, п.п. 5.1, 16.12 та 16.16.1;

- стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача суму страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту у розмірі 19 405,47 грн та суму штрафних санкцій у розмірі 2 168,99 грн;

- стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Позивач мотивував свої вимоги тим, що він є клієнтом (страхувальником) СК «ВУСО» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №-17-03 від 23.01.2023 (КАСКО).

Зазначив, що 07.10.2024 у м. Горишні Плавні відбулася подія за участі транспортного засобу Hyundai TUCSON 2022 року, який належить позивачеві, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб (далі ТЗ). Протягом доби ним були надані всі документи, які запросив інспектор страхової компанії. Інспектором проведено огляд транспортного засобу. Цю подію страхова компанія зареєструвала за №2400159 від 07.10.2024, визнала страховою.

18.10.2024 СТО надало рахунок №20 із встановленням вартості відновлювального ремонту ТЗ, яка визначена в сумі 44 500,00 грн.

25.10.2024 позивачеві повідомлено попередньо нарахований розмір страхового відшкодування в сумі 17 678,59 грн.

Оскільки, на його думку, сума відшкодування відповідачем занижена, 31.10.2024 позивачем подано запит щодо розрахунку суми страхового відшкодування та надання документів про її розрахунок, зокрема, звіту про визначення ринкової вартості та коефіцієнту фізичного зносу ТЗ.

07.11.2024 відповідач у своєму листі надав розрахунок страхового відшкодування, в якому зазначив, що сума страхового відшкодування визначена згідно з умовами договору добровільного страхування із застосуванням коефіцієнту пропорційності до дійсної вартості ТЗ, з урахуванням вартості фізичного зносу та суми франшизи.

Стверджує, що умови договору добровільного страхування у пунктах 5.1 та 16.12 щодо урахування амортизаційного зносу, та в підпункті 16.16.1 щодо пропорційності збитку до дійсної вартості ТЗ на момент страхової події, суперечать вимогам закону, є недійсними.

Позивач посилався на те, що умови договору стосовно зносу суперечать положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003, згідно з якою коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років.

За твердженням позивача, фізичний знос не мав враховуватися, ТЗ 2022 року випуску.

На думку позивача, умови договору в пункті 16.16.1 суперечать пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України.

Посилаючись на умови договору в пункті 11.6 вважає, що відповідач мав переукласти договір або укласти додаткову угоду, чого не зробив.

Зазначив, що сума страхового відшкодування не відповідає фактичному розміру заподіяних збитків, її розрахунок мав проводитися на підставі рахунку СТО. У зв`язку із затримкою відшкодування шкоди, вартість відновлювального ремонту зросла і станом на 05.02.2025 склала 47 700,00 грн, з приводу чого СТО було видано оновлений рахунок № НОМЕР_1 .

Страхова виплата в сумі 19 924,53 грн проведена відповідачем 07.02.2025, тобто після подання позову.

Таким чином вважає, що при визначенні суми страхового відшкодування відповідачем неправомірно застосовано коефіцієнт пропорційності до вартості ТЗ на момент настання страхової події та амортизаційний знос складників ТЗ.

Стверджує, що страхове відшкодування мало визначатися в межах страхової суми, виходячи з вартості ТЗ на момент укладення договору страхування, що відповідає вимогам статті 988 ЦК України. Оскільки строк експлуатації застрахованого ТЗ менше 5 років, застосування зносу суперечить вимогам ЗУ «Про страхування» та Методиці.

Сума страхового відшкодування має дорівнювати вартості відновлювального ремонту, встановленої СТО, зменшеної на суму франшизи 8 370,00 грн та складати 39 330,00 грн.

Тому, сума недоотриманого страхового відшкодування складає 19 405,47 грн, яку пред`явлено до стягнення.

Крім того, у зв`язку із порушенням строку виплати страхового відшкодування, який, на думку позивача, настав 13.11.2024, вважає, що до відповідача має бути застосована відповідальність за статтею 625 ЦК України, а також штрафні санкції на суму 2 168,99 грн.

Посилаючись на ці обставини вважає, що позивачеві завдано моральну шкоду.

Позивач зазначив орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн.

2. Відповідач ПрАТ «СК «ВУСО», в інтересах якого на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 06.02.2025 діє представник адвокат Шилін В.А., через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, вважав його необґрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню, просив провести розподіл судових витрат у вигляді витрат на правничу допомоги в розмірі 10 000,00 грн.

Зазначав, що між сторонами спору укладено Договір добровільного страхування, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), вигодонабувачем є ПАТ АБ «Укргазбанк». Страховим випадком є ДТП за умови, що особа винна в ДТП встановлена і ця особа не водій застрахованого ТЗ.

Підтвердив, що 7.10.2024 мала місце ДТП за участю належного позивачеві ТЗ та під його керуванням. Учасниками ДТП на місці події складено Європротокол.

Дійсна вартість ТЗ на момент страхування складала 930 тис.грн, на момент страхової події 837тис.грн.

Страхувальник повідомив страховика про настання цієї події в телефонному режимі та 15.10.2024 складено акт (протокол) огляду ТЗ та заяву на виплату.

Основні заперечення відповідача.

При укладенні договору страхування між його сторонами досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов.

У зв`язку із страховою подією ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило позивачеві виплату страхового відшкодування в сумі 19 924,53 грн, розмір якої визначено згідно з умовами договору, на підставі рахунку СТО з урахуванням амортизаційного зносу, пропорційності та франшизи.

Вимоги законодавства умови договору не порушують, при визначенні зносу Методика не застосовується. Вважає вимоги про недійсність спірних пунктів договору страхування безпідставними.

Зазначив, що виплату страхового відшкодування проведено відповідачем 7.02.2025, після отримання згоди від вигодонабувача перерахувати її на рахунок СТО, а тому, вважав, що підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та процентів відсутні, оскільки строк виплати відшкодування страховою не порушено.

Відповідач вважає не обґрунтованими вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки права позивача не порушені, докази завдання моральної шкоди відсутні.

3. 10.03.2025 представником позивача подано відповідь на відзив.

4. 11.03.2025 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач здійснив страхову виплату позивачеві на рахунок СТО лише після отримання листа від вигодонабувача. Згідно зі звітом експерта № 2400159 про визначення ринкової вартості та коефіцієнту фізичного зносу (далі Звіт) станом на 07.10.2024 дійсна вартість транспортного засобу склала 1 128 658,40 грн. Коефіцієнт фізичного зносу експертним шляхом не визначався, оскільки його розмір та порядок застосування визначається умовами договору та Правилами.

5. Представником позивача подано додаткові пояснення стосовно вимог про недійсність пунктів 5.1 та 16.12 Договору добровільного страхування, розрахунку суми страхового відшкодування, про стягнення якої пред`явлені вимоги, а також щодо строку виплати відповідачем страхового відшкодування.

6. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не скористалася правом подати письмові пояснення щодо позову або відзиву.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи.

7. 27.02.2025 представником відповідача подане клопотання про розподіл судових витрат, що полягають у витратах на професійну правничу допомогу, розмір яких є фіксованим і складає 10 000,00 грн.

8. 11.03.2025 представником позивача подане клопотання про зменшення витрат відповідача на правничу допомогу, в якому остання зазначала, що заявлені вимоги в розмірі 10 000, 00 грн є завищеними, необґрунтованими. Вважає їх безпідставними, оскільки згідно із ЗУ «Про захист прав споживачів» позивача звільнено від сплати судового збору. Також посилаючись на наявність у відповідача юридичного департаменту зазначала, що витрати на правничу допомогу не є необхідними. Просила відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу або зменшити їх розмір до 1000,00 грн.

9. 12.03.2025 представником позивача подане клопотання про долучення документів на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн, які остання просить стягнути з відповідача.

10. 13.03.2025 представником відповідача подане клопотання про зменшення судових витрат позивача, розмір яких він вважає необґрунтованим. Просив відмовити позивачу в стягненні судових витрат або зменшити їх розмір до 3 000,00 грн.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

11. 10.02.2025 судом постановлено ухвалу, якою відкрите провадження у справі, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12. 13.03.2025 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено представнику позивача адвокатці Безносик А.О. у задоволенні клопотання про залишення без розгляду заяв по суті справи, зокрема відзиву на позовну заяву та заперечення, поданих представником відповідача адвокатом Шиліним В.А., та прийнято їх до розгляду; відмовлено представнику відповідача ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про залишення без розгляду відповіді на відзив, додаткових пояснень та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу від 11.03.2025, поданих представником відповідача адвокаткою Безносик А.О., та прийнято їх до розгляду; визнано за необхідне подати позивачем додаткові пояснення щодо окремих питань, які виникли при розгляді справи.

13. 03.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою визнано обов`язковою явку представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» в судове засідання.

14. Ухвалами від 07.03.2025, від 20.03.2025 та від 31.03.2025 судом задоволені клопотання представників позивача, відповідача та третьої особи про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

15. Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Забезпечив участь представника.

16. У судовому засіданні представник позивача адвокатка Безносик А.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Надала пояснення аналогічні тим, що зазначені в заявах по суті справи. Додатково зазначила, що позивач не звертався до відповідача із заявою про переукладення договору страхування або укладення додаткової угоди до договору страхування, але цього не потрібно було робити, тому що це є обов`язком відповідача. До Укргазбанку з приводу надання листа із зазначенням кому перераховувати суму страхового відшкодування позивач не звертався. Всі необхідні документи надав страховій компанії протягом тижня після події, суму страхового відшкодування було визначено відповідачем вже станом на 7.11.2024, але її виплату здійснено лише після подання позову.

17. Представник відповідача адвокат Шилін В.А. проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні тим, що зазначені в заяві відповідача по суті справи. Зазначив, що умови договору стосовно пропорційної відповідальності не суперечать вимогам Цивільного кодексу, страхову виплату проведено в межах застрахованої вартості автомобіля, за фактом збільшення вартості автомобіля позивач мав право дострахувати його на суму вартості, що збільшилася, але цього не зробив. При врахуванні зносу положення Методики не застосовується, тому що сторони в договорі домовилися застосовувати інші моделі.

18. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 при вирішенні спору по суті поклався на розсуд суду.

19. Згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025

№ 4273-IX, який набрав чинності 25.04.2025, найменування Комсомольського міського суду Полтавської області змінено на Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.

20. Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що:

21. 23.01.2023 між відповідачем ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» (згідно з договором страховик) та позивачем ОСОБА_2 (згідно з договором страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-17-03 (далі договір страхування), предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що здійснюється відповідно до чинного законодавства, ліцензії і Правил №03-02 «Добровільного страхування наземного транспорту», зареєстрованих у Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 16.12.2008 №0681722.

Майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом (надалі ТЗ), вказаним у п. 1.2.1. Договору (пункти 1.1, 1.2 договору страхування).

22. При укладенні договору страхування сторони визначили та узгодили такі умови:

22.1. Згідно з пунктом 1.2.1 цього договору:

- марка (модель): Hyundai Tucson;

- рік випуску:2022;

номер кузову: НОМЕР_2 ;

державний номер: НОМЕР_3 ;

місце переважного використання ТЗ: ТСЦ 8048;

тип ТЗ: легковий, об`єм двигуна, см3 :1598.

22.2. Відповідно до розділу 2 договору страхування, вигодонабувачем є АБ «Укргазбанк».

22.3. Згідно із пунктом 3.1 договору страхування, дійсна вартість ТЗ на момент страхування складає: 930000 грн.

22.4. Відповідно до пункту 3.2 договору страхування, страхова сума, страховий тариф та страховий платіж встановлюється на кожен рік страхування та складають:

- з 03.02.2023 по 02.08.2023 930 000,00 грн, 4,98% та 23 157,00 грн;

- з 03.02.2024 по 02.02.2025 (на момент події) 837 000,00 грн., 5,25% та 43 942,50 грн.

22.5. Страховими випадками за договором є дорожньо-транспортна пригода (ДТП), зокрема,

- за умови, що особа, винна в скоєні ДТП, встановлена і ця особа не водій застрахованого ТЗ (підпункт 4.1.1.1 пункту 4.1 договору страхування);

- за умови, що особа, винна в скоєнні ДТП, не встановлена, або цієї особи не існує, або це водій застрахованого ТЗ (підпункт 4.1.1.2 пункту 4.1 договору страхування);

- за умови пошкодження скла, скляних частин, освітлювальних приладів, дзеркал (підпункт 4.1.1.3 договору).

22.6. Франшиза становить:

- за страховим випадком, зазначеним у підпункті 4.1.1.1 пункту 4.1 договору страхування, 0% від страхової суми та дорівнює нулю;

- за страховими випадками, зазначеними у підпунктах 4.1.1.2, 4.1.1.3 пункту 4.1 договору страхування, 1% та дорівнює 9 300,00 грн.

22.7. Франшизи за договором є безумовними, обчислюються від страхової суми (але не менше 1000 (одна тисяча) гривень, якщо франшиза за застрахованим ризиком не дорівнює нулю) і застосовується по кожному і будь-якому страховому випадку (пункт 4.2. договору страхування).

22.8. Згідно з умовами пункту 5.1 договору, що визначені істотними умовами, страхове відшкодування визначається з урахуванням амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів.

22.9. Підставою для визначення розміру збитку є рахунок СТО, обраної страховиком (пункт 5.2 договору).

22.10. За умовами договору в пункті 7.1 страховик зобов`язується відшкодувати страхувальнику або вигодонабувачу прямі збитки, що сталися внаслідок ризиків, позначених у договорі як прийняті під страховий захист.

22.11. Страховик зобов`язаний, зокрема:

- протягом 25-ти робочих днів з моменту отримання від страхувальника всіх необхідних документів, скласти страховий акт про визнання випадку страховим (нестраховим)… (пункт 11.2 договору);

- протягом 5-ти робочих днів після складання страхового акту, якщо подія буде кваліфікована як «страховий випадок», здійснити виплату страхового відшкодування (пункти 11.2, 11.3 договору).

22.12. Пунктом 11.6 договору встановлено, що страховик зобов`язаний згідно з заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості застрахованого ТЗ, переукласти з ним договір або укласти додаткову угоду.

22.13. У разі настання страхового випадку страхувальник зобов`язаний, серед іншого, для отримання страхового відшкодування надати страховику повний пакет документів, зазначених у договорі і пред`явити документ, що посвідчує його особу (пункти 14.1, 14.8 договору).

22.14. Згідно з умовами розділу 15 договору для підтвердження факту настання страхового випадку і визначення розміру заподіяних збитків страхувальник зобов`язаний надати страховику документи, перелік яких встановлено умовами цього договору.

До переліку документів, надання яких є зобов`язанням страхувальника, тобто позивача, входить лист вигодонабувача із зазначенням особи, якій належить виплатити страхове відшкодування (підпункт 5.1.4 пункту 15.1 розділу 15 договору).

22.15. Страхове відшкодування виплачується страховиком на підставі письмової заяви страхувальника (його представника) і страхового акту про визнання випадку «страховим/нестраховим», який складається страховиком на підставі документів, що підтверджуються факт настання страхового випадку і розмір заподіяного збитку (підпункт 1.6.1.1 пункту 16.1 договору страхування).

22.16. При пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку страховик або уповноважена ним особа складає кошторис збитків, в який включається вартість запчастин, деталей, матеріалів (з урахуванням або без урахування зносу згідно умов Договору) і ремонтних робіт (підпункт 16.3 договору страхування).

22.17. Згідно з пунктом 16.5 договору, розмір страхового відшкодування у разі пошкодження (знищення) застрахованого ТЗ розраховується на підставі даних огляду пошкодженого Т3 і документів, які підтверджують факт страхового випадку і розмір заподіяного збитку. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати ліміту відповідальності страховика по ТЗ на момент настання страхового випадку. Розмір страхового відшкодування дорівнює сумі заподіяних збитків з урахуванням:

- встановленої за договором франшизи (віднімається);

- додаткових витрат страхувальника (його представника) пов`язаних з рятуванням застрахованого ТЗ та зменшенням збитків, заподіяних внаслідок настання страхового випадку,

- пропорційної відповідальності страховика;

- спеціальних умов, визначених в договорі…

22.18. Умовами пункту 16.12 договору встановлено: «Розрахунок суми страхового відшкодування страховиком проводиться на підставі документа, визначеного умовами договору, як підстава для розрахунку страхового відшкодування, з урахуванням амортизаційного зносу у наступному розмірі 12% у перший рік експлуатації авто (а саме 1% кожний місяць); 10% в наступні роки (а саме: 1% у перші два місяці, 0,8% кожний наступний з десяти), але загалом по всіх роках не більше 80%. При цьому кожний наступний місяць дії договору приймається за повний.

22.19. У підпункті 16.16.1 договору визначено, що сума збитку розраховується пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості ТЗ у наступних випадках:

- страхова сума складає певну частину дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору страхування;

- дійсна вартість ТЗ, розрахована експертом, на момент страхової події перевищує страхову суму більш ніж на 10%.

23. Означений договір підписано сторонами, страховиком - ПрАТ «СК «ВУСО», страхувальником ОСОБА_2 , вигодонабувачем АБ «Укргазбанк».

24. 07.10.2024 відбулася страхова подія за участю застрахованого транспортного засобу Hyundai Tucson 2022 року, який належить позивачеві ОСОБА_2 , про що позивач повідомив відповідача у встановленому в договорі порядку.

25. 15.10.2024 складено акт огляду ТЗ та позивачем подано заяву на виплату (див пункт 2 цього рішення).

26. Зі звіту №2400159 про визначення ринкової вартості та коефіцієнту фізичного зносу (далі звіт) вбачається, що станом на 07.10.2024 дійсна вартість застрахованого транспортного засобу складає 1 128 658,40 грн.

27. 18.10.2024 №20 СТО ФОП ОСОБА_4 видано рахунок, з якого слідує, що станом на 18.10.2024 вартість відновлювального ремонту первісно була встановлена в сумі 44 500,00 грн.

28. У листі від 07.11.2024 № 5299/2024/вих/тс/ел/ НОМЕР_4 від 07.11.2024 ПрАТ «СК «ВУСО», посилаючись на умови договору страхування, зазначило, що сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті, складає 17 678,59 грн, навело такий розрахунок: (44 500,00 грн 9 299,20 грн) х 0,74) 8 370,00 грн), де: 44 500,00 грн вартість відновлювального ремонту; 9 299,20 грн вартість фізичного зносу; 0,74 коефіцієнт пропорційної відповідальності; 8 730,00 грн франшиза.

29. Листом від 09.01.2025 №172/1448/2025 АБ «Укргазбанк»/вигодонабувач (третя особа) повідомило відповідача про надання дозволу на перерахування фактичного розміру збитку безпосередньо на рахунок СТО.

30. Відповідно до рахунку на оплату №268, виданого ФО-П ОСОБА_5 05.02.2025, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Tucson 2022 року, становить 47 700,00 грн.

31. 07.02.2025 ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО у розмірі 19 924,53 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири тисячі 53 копійки) грн, на підтвердження чого свідчить платіжна інструкція від 7.02.205 №8714.

31. Суд зазначає, що учасниками справи визнаються факти, зокрема, укладення між сторонами спору договору страхування на зазначених у ньому умовах, настання 07.10.2024 дорожньо-транспортної пригоди, подання позивачем заяви на виплату та визнання відповідачем події із застрахованим ТЗ страховим випадком, розмір франшизи.

32. Ураховуючи норми частини 1 статті 82 ЦПК України, а також принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд визнає встановленими обставини, зазначені в пункті 31 цього рішення, та вирішує спір у межах заявлених позивачем вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів.

V. Матеріальне право, застосоване судом

33. Зважаючи на предмет спору, для вирішення спірних правовідносин належать застосуванню загальні положення Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо виникнення договірних правовідносин, їх умов та обов`язковості, положення щодо страхування у главі 67 ЦК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі ЦК України), та Законі України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР, які є спеціальними, а також Правила добровільного страхування наземного транспорту №03-02, встановлені страховиком відповідно до вимог Закону про страхування.

34. Так, у відповідності до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, свобода договору.

35. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини 2, 3 статті 6 ЦК України).

36. У статті 627 ЦК України розкривається принцип свободи договору, закріплений у статті 3 ЦК, згідно з яким відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

37. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

38. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

39. Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про страхування» в редакції Закону від 7.03.1996 №85/96-ВР (чинний на час укладання договору добровільного страхування та застосовується до спірних правовідносин), страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

40. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (статті 979 ЦК України, 16 Закону України «Про страхування»).

41. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

42. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (стаття 982 ЦК України).

43. Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

44. Добровільне страхування здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Загальні умови і порядок проведення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування (частина 1 статті 6 Закону про страхування).

45. Добровільним може бути, зокрема й страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»).

46. Статтею 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

47. Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо (стаття 17 Закону України «Про страхування»).

48. Страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування…

Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страховика (стаття 20 Закону України «Про страхування»).

49. Аналогічні норми встановлені статтею 988 ЦК України.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

50. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 ЦК України, 25 Закону про страхування).

51. Аналіз означених норм свідчить, що для визначення загальних умов і порядку добровільного страхування законодавець відсилає до правил страхування, що встановлюються страховиком.

А конкретні умови страхування визначаються між учасниками цих правовідносин при укладенні договору страхування (пункт 44 мотивувальної частини цього рішення).

52. Стосовно спірних правовідносин суд зазначає, що договір страхування між сторонами спору укладений відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту від 1.10.2008 № 03-02, розроблених відповідачем (далі Правила), на підтвердження чого свідчать умови договору в пункті 1.1.

53. Зокрема, у підпункт 10.1.7 Правил встановлено, що за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення дійсної вартості застрахованого ТЗ, страховик зобов`язаний переукласти з ним договір або внести зміни до діючого договору страхування.

54. Згідно з підпунктом 13.1.10 Правил для підтвердження факту настання страхової події та визначення розміру завданих збитків страхувальник повинен надати страховику наступні документи, якщо вони передбачені договором, зокрема, лист вигодонабувача із зазначенням особи, якій належить виплатити страхове відшкодування.

55. Страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором страхування при настанні страхового випадку (пункт 1.1 Правил).

56. Виплата страхового відшкодування проводиться згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком у формі, що визначається страховиком (пункт 14.2 Правил).

57. У разі пошкодження транспортного засобу внаслідок страхових випадків за ризиками, що вказані в підпунктах 3.3.1-3.3.3 цих Правил для визначення розміру завданих збитків, страховик складає кошторис вартості його відновлення (кошторис збитків, аварійний сертифікат).

Кошторис вартості відновлення складається в залежності від умов Договору страхування на підставі:

- кошторису, наряду-замови, рахунку або акту виконаних робіт ремонтного підприємства, що виконано у відповідності до технології ремонту, передбаченої заводом-виробником транспортного засобу;

- експертного висновку автотоварознавчої експертизи, проведеної відповідно до вимог чинної на момент настання страхової події Методики проведення автотоварознавчої експертизи ТЗ, затвердженої Міністерством юстиції України, із застосуванням середньоринкових цін, що діяли на момент настання страхової події (пункти 14.11, 14.12 Правил).

58. У відповідності до пункту 14.13 Правил, до складу кошторису вартості відновлення включаються вартість запасних частин, що підлягають заміні (з урахуванням або без урахування зносу транспортного засобу за період його експлуатації, в залежності від умов договору страхування), матеріалів та вартості ремонтних робіт, якщо інше не передбачено умовами договору страхування.

59. Розмір страхового відшкодування дорівнює розміру завданих збитків з урахуванням (якщо інше не передбачене договором страхування):

- додаткових витрат страхувальника, здійснених у межах, передбачених вимогами цих Правил;

- пропорційної відповідальності страховика, визначеної на підставі пункту 14.22 цих Правил.

Від визначеної згідно з цим пунктом суми страхового відшкодування віднімається сума франшизи, встановлена договором страхування (пункт 14.14 Правил).

60. Згідно з пунктом 14.22 Правил, у випадку якщо страхова сума становить певну частку дійсної вартості застрахованого транспортного засобу, страхове відшкодування виплачується у такій самій частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами договору страхування.

61. Відтак Правила надають сторонам правовідносин добровільного страхування свободу при визначенні умов договору страхування або альтернативу обрання умов серед тих, що встановлені в цих Правилах.

VІ. Оцінка аргументів сторін та висновки суду

62. Предметом спору є умови договору в пунктах 5.1, 16.12, підпункті 16.16.1 договору страхування, сума страхового відшкодування та строк її виплати, а також відшкодування моральної шкоди.

63. Суд, застосував відповідні норми права, оцінив наявні докази, зіставив обставини справи із правилами, зазначеними в застосованих нормах права, й надає таку правову оцінку спірним правовідносинам.

64. Зважаючи на норми статей 6, 16 Закону України «Про страхування» суд доходить висновку, що добровільне страхування діє на добровільних засадах, із певною свободою розсуду його сторін при визначенні умов договору, на основі якого здійснюється ця форма страхування.

65. Суд зазначає, що між сторонами спору виникли та виконувалися правовідносини з приводу добровільного страхування майна - належного позивачеві ТЗ, умови якого врегульовані відповідним договором страхування від 23.01.2023 №-17-03

66. Між сторонами цього договору досягнуто згоди щодо його обов`язкових (істотних) та інших умов.

Договір страхування підписаний його сторонами, у тому числі й позивачем, без будь-яких застережень, заперечень, розбіжностей.

67. Зміст договору свідчить, що він укладений відповідно до норм ЦК України, Закону України «Про страхування», вимог Правил добровільного страхування наземного транспорту від 1.10.2008 №03-02, встановлених відповідачем (див. пункт 21 цього рішення).

68. Умови договору страхування, зокрема, щодо прав та обов`язків сторін, строку страховика прийняти рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат, переліку документів, що підтверджують настання страхового випадку, розрахунку страхового відшкодування, умов та строку його виплати, тощо, за переконанням суду відповідають установленим відповідачем Правилам.

70. Умови договору є чіткими, зрозумілими, не допускають подвійного тлумачення, на думку суду «без підводних каменів».

Вирішуючи вимоги про недійсність умов договору страхування в пунктах 5.1, 16.12, підпункті 16.16.1, суд доходить висновку про їх безпідставність з огляду на таке.

71. Позивач посилаючись на недійсність умов у пунктах 5.1, 16.12 договору страхування зазначає, що вони суперечать вимогам Закону про страхування та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту України, Фонду держмайна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу від 24.07.2009 №1335/5/1159).

Але суд не погоджується з цими доводами зважаючи на таке.

71.1. Відповідно до пункту 16.3 договору страхування, визначення розміру збитків проводиться страховиком з урахуванням або без урахування експлуатаційного зносу деталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу згідно з умовами договору (див. підпункт 22.16 цього рішення). Умови договору в цій частині узгоджуються з умовами, зазначеними у пункті 14.13 Правил.

71.2. Водночас у пунктах 5.1, 16.12 договору страхування сторони врегулювали свої відносини таким чином, що страхове відшкодування визначається та здійснюється з урахуванням зносу запчастин, деталей, матеріалів, що замінюються при ремонті (див підпункти 22.8 та 22.18 цього рішення).

71.3. Згідно з положеннями пункту 1.3 Методики, на яку посилається позивач, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

71.4. З цього приводу суд зазначає, що по-перше, Законом України «Про страхування» не встановлено обов`язку страховика застосування/незастосування при розрахунку розміру страхового відшкодування зносу пошкоджених деталей, які підлягають заміні. Такої норми не передбачено і Цивільним кодексом України. По-друге, зважаючи на принцип добровільності у відносинах добровільного страхування, в договорі страхування між сторонами спору передбачено, що розмір страхового відшкодування визначається на підставі рахунку СТО з урахуванням зносу за період експлуатації ТЗ. Тобто договором застосування Методики при визначенні зносу не передбачено.

71.5. Таким чином, проаналізувавши договір страхування, зіставивши його умови з вимогами Правил добровільного страхування, визначених страховиком, щодо порядку та здійснення страхового відшкодування, суд доходить висновку, що вимоги Методики щодо фізичного (амортизаційного) зносу до спірних відносин не застосовуються, позаяк сторони договору узгодили визначення страхового відшкодування на підставі рахунку СТО та застосування конкретного розміру амортизаційного зносу запасних частих та складових застрахованого ТЗ у залежності від строку експлуатації.

72. Посилаючись на недійсність умов у підпункті 16.16.1 договору страхування щодо пропорційної відповідальності позивач зазначає, що вони суперечать вимогам пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України, яка діяла на момент укладення договору страхування.

Однак, суд вважає, ці доводи позивача помилковими.

72.1.Так, згідно з пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

72.2. Тобто норма, якій, на думку позивача, суперечать умови договору страхування в підпункті 16.16.1, визначає межі здійснення страхової виплати. Зокрема, за межі здійснення страхової виплати законодавець визначає страхову суму.

72.3. Умова ж договору в підпункті 16.16.1, що входить до предмета цього спору, визначає власно правила розрахунку страхової виплати (страхового відшкодування), тобто вирішує інші питання ніж норма, на яку посилається позивач.

72.4. Натомість вимоги пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України не встановлюють правил розрахунку страхової виплати.

72.5. До того ж суд наголошує, що страхова сума в договорі страхування встановлена у межах вартості ТЗ на момент укладення договору між його сторонами, що повністю узгоджується з вимогами означеної норми (пункти 3.1, 3.2 договору страхування) та не оспорюється позивачем, а страхова виплата за страховою подією, що сталася із застрахованим ТЗ, здійснена відповідачем очевидно в межах цієї страхової суми.

72.6. Зважаючи на це, суд доходить висновку, що умова про визначення розміру страхового відшкодування з урахуванням пропорційної відповідальності у підпункті 16.16.1 визначена сторонами договору страхування під час його укладення, узгоджується з умовами в пункті 16.5 цього договору та відповідає вимогам Правил добровільного страхування №03-02, встановлених відповідачем згідно з вимогами Закону України «Про страхування» (див. пункти 59, 60 цього рішення), не суперечить вимогам Цивільного кодексу України.

73. Тож вимоги статей 203, 215 ЦК України не належать застосуванню до спірних відносин, тому що зміст договору страхування в частині умов, що оспорюються позивачем, не суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Щодо доводів про обов`язок відповідача переукласти договір або укласти додаткову угоду до існуючого у разі збільшення вартості ТЗ, суд зазначає таке.

74. Позивач вказує, що відповідач зобов`язаний був переукласти з позивачем договір або укласти додаткову угоду у разі збільшення вартості застрахованого ТЗ, але цього не вчинив.

Суд доходить висновку про хибність цього твердження з огляду на таке.

74.1. Сторона позивача висмикнула із контексту умов договору в пункті 11.6 їх частину, пристосувавши їх до змісту вимог позову. Але висмикнуті окремі словосполучення, фрази, не відтворюють фактичної умови договору, спотворюють її фактичний зміст.

74.2. Водночас судом установлено, що сторони уклали договір страхування, відповідно до пункту 11.6 якого зобов`язання відповідача переукласти договір або внести зміни в чинний у разі збільшення вартості застрахованого ТЗ поставлено в залежність від волевиявлення страхувальника (позивача) щодо цього (див. пункт 22.12 мотивувальної частини цього рішення).

74.3. Ці умови договору повністю відтворюють вимоги, передбачені в пункті 5 частини 1 статті 988 ЦК України, що діяла на час укладення договору, пункті 5 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР, а також у підпункті 10.1.7 пункту 10 Правил добровільного страхування.

74.5. Тобто зобов`язанню відповідача вчинити означені в цьому пункті дії мають передувати дії позивача з приводу подання заяви про укладення нового договору або внесення змін в діючий.

74.6. Натомість позивач із заявою переукласти з ним договір або укласти додаткову угоду до чинного договору у зв`язку із збільшенням вартості ТЗ до відповідача не звертався, що підтвердив його представник. Матеріали справи іншого не містять.

74.7. Тож у цьому випадку суд вбачає неспроможними доводи представника позивача щодо безумовного обов`язку відповідача у разі збільшення вартості ТЗ переукласти договір або внести зміни до чинного.

75. Підсумовуючи викладене, суд виснував, що страховик визначив розмір страхового відшкодування в сумі 19 924,53 грн відповідно до умов договору страхування, виходячи, зокрема з:

- вартості відновлювального ремонту - 47 700,00 грн згідно з рахунком СТО від 05.02.2025;

- урахуванням франшизи 8 370,00 грн (застосування та розмір не оспорюється сторонами);

- коефіцієнту пропорційної відповідальності страховика 0,74 згідно з підпунктом 16.16.1 договору;

- вартості амортизаційного зносу запчастин, що підлягають заміні 9 483,73 грн, виходячи з розрахунку: 32 635,00 грн. (вартість запчастин згідно рахунку СТО) х 29,06% (амортизаційний знос згідно з пунктом 16.12 договору).

Підстав не погодитися з цим розміром страхового відшкодування судом не встановлено.

Оцінка аргументів позивача щодо строку виплати страхового відшкодування.

76. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

77. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

78. У цій справі відповідач 07.02.2025 здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 19 924,53 грн.

79. Згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

80. Відповідно до вимог договору страхування між сторонами спору, страховик зобов`язаний протягом 25-ти робочих днів з моменту отримання від страхувальника всіх необхідних документів, скласти страховий акт про визнання випадку страховим та протягом 5-ти робочих днів після складання страхового акту, якщо подія буде кваліфікована як «страховий випадок», здійснити виплату страхового відшкодування (див. підпункт 22.11 цього рішення).

81. До переліку документів, які зобов`язаний надати відповідачеві позивач, входить лист вигодонабувача із зазначенням особи, якій належить виплатити страхове відшкодування (див. підпункти 22.13, 22.14 цього рішення).

82. Суд зауважує, що лист АТ «Укргазбанк» №172/1448/2025 про перерахування розміру збитків на рахунок СТО надано вигодонабувачем відповідачеві на запит останнього 09.01.2025 (див. пункт 29 цього рішення).

83. Позивач не надав суду доказів на підтвердження виконання умов договору в підпункті 15.1.4 договору страхування, зокрема, стосовно звернення до вигодонабувача з приводу отримання листа, який має входити в пакет документів для проведення страхової виплати.

Натомість у судовому засіданні представник позивача зазначала, що позивач не звертався до АТ «Укргазбанк» з цього приводу (див. пункт 16 цього рішення).

84. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

85. Таким чином, ураховуючи встановлені в договорі страхування строки, в межах яких спочатку відповідачем мав бути складений страховий акт, зокрема протягом 25-ти днів з моменту отримання від страхувальника всіх необхідних документів, а потім протягом 5-ти робочих днів здійснити виплату, зважаючи на дату отримання листа від вигодонабувача, 09.01.2025, суд доходить висновку, що відповідач виконав свій обов`язок щодо виплати страхового відшкодування в межах установленого в договорі строку.

86. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

87. Отже, підставою застосування відповідальності, передбаченої статтями 20 Закону України «Про страхування» у виді неустойки та 625 ЦК України у виді інфляційних втрат та процентів річних, законодавець визначив несвоєчасне здійснення страховиком/боржником страхової виплати.

88. Особа не може бути притягнута до вказаної відповідальності за відсутності в діях страховика порушення, встановленого в означених правових нормах.

89. Оскільки судом не встановлено в діях відповідача несвоєчасності здійснення страхової виплати, а затримка вчинення останнім дій, передбачених договором, обумовлена невчиненням власно позивачем взятих на себе зобов`язань згідно з договором, суд не вбачає правових підстав для відповідальності страховика. Іншого позивачем не доведено.

90. Зважаючи на це, суд критично ставиться до аргументів позивача стосовно настання строку страхової виплати 13.11.2024 з-за ненадання останнім на цей момент повного пакету документів, та, відповідно, застосування до відповідача відповідальності на загальну суму 2 168,99 грн.

91. Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимог про визнання недійсними умов договору, стягнення суми страхового відшкодування, у її задоволенні слід відмовити.

92. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.

VIІ. Розподіл судових витрат

93. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

94. У відповідності до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

95. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

96. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК).

За правилами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

97. Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

98. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зазначена позиція викладена в Постанові ВП ВС від 16.11.2022 у справі 922/1964/21.

99. Представник відповідача адвокат Шилін В.А., просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, що полягають у витратах на професійну правову допомогу, в сумі 10 000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу подано суду такі документи:

- договір про надання правової допомоги б/н від 12.06.2020 із додатком № 1 від 06.02.2005 між ПрАТ СК ВУСО та адвокатом;

Згідно з додатком №1 сторони погодили розмір фінансового гонорару в сумі 10 тис.грн за надання правничої допомоги, представлення інтересів клієнта в Комсомольському міському муді Полтавської області у справі № 534/301/25 за позовом ОСОБА_2 до страхової компанії про стягнення страхового відшкодування. Оплата гонорару не пізніше 30 днів після набрання рішенням законної сили;

- акт приймання наданих послуг за договором та додатком до договору від 27.02.2025, згідно з яким адвокат надав відповідачеві юридичні послуги на загальну суму 10 000,00 грн, зокрема: ознайомлення з наявними документами, підставами позову, його обґрунтуванням; вивчення актуальної судової практики з цих питань та визначення правової позиції, збір письмових доказів; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав клієнта, супровідні заходи розгляду справи в суді.

100. При визначенні суми витрат на допомогу адвоката, що підлягає розподілу, суд доходить висновку, що заявлена представником відповідача сума витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн є явно завищеною і непропорційною до предмета спору, не відповідає принципу співмірності та критерію реальності.

101. Зазначені в акті приймання послуги не відповідають критерію реальності, позаяк не виконувалися представником у цій справі.

Зокрема, аналіз заяв, поданих представником відповідача (як по суті справи, так і з процесуальних питань) свідчить, що вивчення судової практики, про що зазначають сторони в договорі правничої допомоги, зводиться до одного судового рішення, постанови ВС від 28.12.2020 у справі стосовно розподілу судових витрат.

Доказів складання заяв та скарг, пов`язаних з розглядом цієї справи і необхідними для її розгляду, представником не подано.

Супровідні заходи розгляду справи в суді полягали в участі в одному судовому засіданні 25.04.2025, у зв`язку із визнанням судом обов`язковою явку представника відповідача згідно з ухвалою від 3.04.2025.

Зважаючи на це, ураховуючи клопотання позивача про зменшення розміру витрат, суд доходить висновку, що розмір витрат відповідача на допомогу адвоката, що підлягають розподілу за результатами розгляду справи, необхідно зменшити до 2 000,00 грн.

102. Оскільки позивачеві відмовлено в задоволенні позову витрати відповідача на правову допомогу у визначеному судом розмірі, у сумі 2 000,00 грн покладаються на позивача.

103. Керуючись ст ст. 12, 49, 81, 82, 89, 141, 142, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

104. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту.

105. Стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 (дві тисячі) грн.

106. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

107. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_2 , ПНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне найменування відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», , адреса: 03150, м.Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31.

Повне найменування третьої особи: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», , адреса: 03087, м. Київ, вулиця Єреванська, будинок 1.

Суддя М.В.Малюк