Єдиний унікальний номер 725/2367/25
Номер провадження 2/725/705/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025

Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що за час перебування у шлюбі, у них народилась дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18.07.2024 року шлюб між ними розірвано.

Зазначає, що на даний час він з відповідачкою проживають окремо. Дитина проживає з ним.

Просить суд, встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшла заява в якій просив суд справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідачка не з`явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Суд приймає визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі, у сторін народилась дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . /а.с. 16/.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18.07.2024 року шлюб між ними розірвано. /а.с. 15/.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини необхідно для соціального забезпечення життєдіяльності позивача та його дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини. (а/с 22).

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_2 не заперечує щодо визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2013 року народження із батьком ОСОБА_1 /а.с. 38/.

Крім того, факт одноособового утримання та виховання позивачем неповнолітньої дитини підтверджується наступними доказами:

Дитина проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с. 9, 17-18/.

Мати дитини ОСОБА_2 проживає окремо від дитини, за адресою: АДРЕСА_2 . /а.с. 14/.

Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 07.05.2024 року, до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. /а.с. 43/.

Крім того, факт одноособового утримання та виховання позивачем неповнолітньої дитини підтверджується також й письмовими поясненнями людей, близьких до їхнього оточення. /а.с. 32-35/.

Позивач ОСОБА_1 офіційно працює та має стабільний фінансовий дохід. /а.с. 42/.

Відповідно до характеристики Кам`янецького ліцею Чернівецького району Чернівецької області, батько приділяє увагу навчанню та вихованню сина. Батьківські збори відвідує систематично, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителів. Щодня супроводжує ОСОБА_4 до навчального закладу та на тренування у гурток з вільної боротьби. Спільно з батьками класу бере участь у позакласних та позашкільних заходах впродовж навчання сина у ліцеї. /а.с. 20/.

Відповідно до письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 , 2013 року народження, останній проживає зі своїм татом ОСОБА_5 . Мама ОСОБА_6 з ними не проживає. З мамою зв`язок вони не підтримують і вона до них не навідується. Про нього піклується тато, він приділяє йому багато часу. /а.с. 41/.

Згідно довідки спортивного клубу, ОСОБА_1 , який є батьком дитини, регулярно приводить її на тренування відповідно до встановленого розкладу. /а.с. 21/.

У суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає що позивачем доведений факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин, зважаючи на наявність договору щодо узгодженого сторонами місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини, згоди самої матері дитини (а.с. 38), та самої дитини (а.с. 41), суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 24, 112 СК України, ст. 189-200, 206 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Скуляк І. А.