Номер провадження: 22-ц/813/3580/25
Справа № 495/3720/15-ц
Головуючий у першій інстанції Кравченко П.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди, на ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Кравченко П.А. 22 листопада 2024 року у с. Бессарабське Одеської області, -

встановила:

У листопаді 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 16.02.2016 року у цивільній справі № 495/3720/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди, шляхом накладення арешту на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0789 га, кадастровий номер :02:003:0103, розташовану за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Молога, СТ «Юбілейний», яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2014 року, зареєстрованого приватним нотаріусом за № 1459, реєстрація в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25.05.2015 року за номером 5776181.

Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 16.02.2016 року до розгляду по суті справи 495/3720/15-ц, накладений арешт на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Тарутинським районним судом надіслано та позивачем отримано оригінал виконавчого листа № 495/3720/15-ц від 02.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 23.11.1973 року на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 74395,64 грн.

Позивач ОСОБА_1 жодного разу не звертався з вказаним виконавчим листом до примусового виконання, та йому було відмовлено у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ухвалою від 23.04.2024 року.

Викладене свідчить про те, що більше не має підстав для накладення арешту на земельну ділянку зі спливом більше 8 років, оскільки позивач не вчиняв активних дій протягом 1 року для пред`явлення його до примусового виконання.

Арешт земельної ділянки під час воєнного стану негативно впливає на матеріальний стан відповідача, як власника майна, та призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його не скасування при ухвалення судового рішення.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_2 вимушена була звернутися до суду із зазначеною заявою.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 22.11.2024 року заяву представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову було задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 16.02.2016 року.

Скасовано арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0789 га, кадастровий номер :02:003:0103, розташовану за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Молога, СТ «Юбілейний», яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2014 року, зареєстрованого приватним нотаріусом за № 1459, реєстрація в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25.05.2015 року за номером 5776181.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Сторони про розгляд справи на 10.04.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 .

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм процесуального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, представник ОСОБА_2 зазначав, що позивач ОСОБА_1 жодного разу не звертався з вказаним виконавчим листом до примусового виконання, і йому було відмовлено у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ухвалою від 23.04.2024 року.

Викладене, на думку заявника, свідчить про те, що більше не має підстав для накладення арешту на земельну ділянку зі спливом більше восьми років від його накладення.

Забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

У постанові Верховного Суду від 05.06.2024 року у справі № 727/3071/23 зазначено, що оскільки забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 (зі змінами), заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Отже, для скасування раніше вжитих заходів забезпечення позову, необхідним є встановлення зміни обставин у порівнянні із тими, що існували при їх застосуванні, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування.

У даному випадку колегія суддів враховує, що 24.05.2016 року Тарутинським районним судом Одеської області було ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 75 647 грн. гривень та судові витрати в розмірі 756 грн. в дохід держави. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.11.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 24.05.2016 року змінено. Зменшено суму стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до 74395,64 грн., та зменшено розмір судового збору до 743,96 грн.

Ухвалою ВССУ 05.04.2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 24.05.2016 року, в незміненій після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду Одеської області від 02.11.2016 року залишено без змін.

Доказів того, що рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 24.05.2016 року виконано боржником ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 08.04.2025 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 495/3720/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди, виданий Тарутинським районним судом Одеської області 07.12.2016 року.

За таких обставин, колегія суддів доходить до висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано скасував заходи забезпечення позову, оскільки скасування заходів забезпечення позову за умови тривалого невиконання боржником ОСОБА_2 судового рішення, яке набрало законної сили, суперечитиме меті заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Тарутинського районного суду Одеської області від 22.11.2024 року про скасування заходів забезпечення позову - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 22 листопада 2024 року про скасування заходів забезпечення позову - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року у цивільній справі № 495/3720/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 08 травня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе