ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/421/25 Справа № 215/2490/24 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М.О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М, Зубакової В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 215/2490/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року,

встановив:

У квітні 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №5177173.

Позов обґрунтовано тим, що 06.12.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір № 5177173 про надання споживчого кредиту. Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 12000 грн. на строк 30 днів, до 05.01.2022, та може бути продовжено. Пунктом 1.5. Кредитного договору регулюється знижена процентна ставка 1,90% в день.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 18.03.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено Договір факторингу № 18.04/23-ф, згідно з умовами якого відступлено право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача.

Відповідач не виконала покладені обов`язки, у зв`язку з чим, станом на 05.04.2024, утворилася заборгованість, яка становить 30240 грн., що складається з: сума заборгованості по тілу кредиту 12000 грн., сума заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом 18240 грн.

У зв`язку з викладеним, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 5177173 в розмірі 30 240 гривень, та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень та 10 000 гривень витрат на правову допомогу.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором № 5177173 про надання споживчого кредиту від 06.12.2021, яка станом на 05.01.2022 всього складає 18 840 грн. загальної суми боргу, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12 000 грн. та заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом в розмірі 6 840 грн., судовий збір в розмірі 1509,15 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6 230 грн. Стягнуто з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1 131 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що, укладаючи кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів на умовах, що відповідно п. 1.5.1. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

У період з 06.01.2022 року по 24.02.2022 року включно утворилась заборгованість за процентами у межах погодженого нового строку відповідно до поденного розрахунку у розмірі 11 400,00 грн. (50 днів * 228,00 грн).

Таким чином у період з 06.12.2021 року до 24.02.2022 року, в погодженого строку дії договору, первісним кредитором було нараховано проценти за стандартною процентною ставкою 1,90% в день за користування кредитом у сумі 18 240,00 грн. (228,00 грн. * 80 днів).

Проте, у зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 року по 30.04.2022 року за всіма кредитними договорами.

Враховуючи зазначене, станом на дату закінчення Договору, а саме на 06.03.2022 року заборгованість відповідача складала: заборгованість за тілом кредиту 12 000,00 грн.; заборгованість за процентами за стандартною процентною ставкою 18 240,00 грн.; загальною сумою 30 240,00 грн.

В даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, у межах погодженого нового строку відповідно до поденного розрахунку, який було наданий до позовної заяви (картка обліку). Нараховані відсотки не носять штрафний характер.

Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судових витрат, що складаються з судового збору у сумі 1 509,15 грн., витрати на професійну правничу допомогу 1 131,00 грн., та в частині відмови у витратах на професійну правничу допомогу.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_2 на апеляційну скаргу позивача, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, то, відповідно до статті 367 ЦПК України, законність рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.12.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір №5177173 про надання споживчого кредиту. Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 12000 грн. на строк 30 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день, зі зниженою процентною ставкою 1,425 % (а.с. 15-25).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був зареєстрований 01 лютого 2023 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 42 (а.с. 115).

Відповідно наданого розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 05.04.2024 утворилася заборгованість, яка становить у розмірі 30 240 грн., що складається із: сума заборгованості по тілу кредиту 12 000 грн., сума заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом 18 240 грн. (а.с. 39-45).

Згідно виписки по рахунку та відомостей про перерахування коштів ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахувало на картку зазначену в Договорі № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 12 000 грн. (а.с. 70).

Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 22.05.2024 №20.1.0.0.0/7-240516/44139, на рахунок ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , 06.12.2021 були зараховані грошові кошти в сумі 12 000 грн., інформація про платника відсутня (а.с. 123).

18.04.2023 між ТОВ «АЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №18.04/23-ф, у відповідності до умов якого ТОВ «АЕНТУС УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 81-83).

Згідно витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу №18-04/2023 від 18.04.2023, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 по Кредитному договору №5177173 в розмірі 30 240 грн., з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 18 240 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 36).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за відсотками відповідно до розрахунку заборгованості нарахована поза межами строку дії кредитного договору, а тому суд вважає за необхідне здійснити перерахунок даної заборгованості з урахування строків кредиту за вищевказаним договором, отже за договором №5177173, де строк кредиту 30 днів, а фіксована процентна ставка становить 1,90 % на добу - заборгованість по відсоткам складає 11 400 грн.

Проте, такий висновок в оскаржуваній частині не відповідає встановленим обставинам.

Відповідно ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України, визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір №5177173 про надання споживчого кредиту. Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 12 000 грн. на строк 30 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день, зі зниженою процентною ставкою 1,425 % (а.с. 15-25).

Відповідно реквізитів Договору №5177173 від 06.12.2021 року, укладеного між сторонами, ОСОБА_1 підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C186407».

За змістом п.п.1.1-1.6 вказаного кредитного договору сума кредиту становить 12 000 грн., строк кредитування 30 днів (дата повернення кредиту - 05.01.2022 року), процентна ставка за користування кредитом - 1,9% на день, мета кредиту - споживчі потреби.

Відповідно п.1.4 Договору детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

У п.1.5 Договору встановлено тип процентної ставки фіксована.

Згідно п.1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Відповідно п.1.5.2 Договору знижена процентна ставка 0,76% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.

Згідно п. 2.2. Договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладення Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.4 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті.

Відповідно п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Згідно п.4.1 Договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп.4.2.1.-4.2.4.) Договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп.4.3.1 - 4.3.2) Договору.

Відповідно п.4.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно п.4.3.2 Договору Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору.

У пункті 11 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С186407, 06.12.2021 15:43:13 / ОСОБА_6 /.

Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору та на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Також факт укладення договору про споживчий предмет та ознайомлення ОСОБА_1 з правилами та умовами даного договору підтверджується копією паспорту споживчого кредиту, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконала належним чином свої кредитні зобов`язання ні станом на дату спливу первинного строку кредитування (05 січня 2022 року), ні станом на момент закінчення автопролонгованого на 90 днів строку кредитування, внаслідок чого у позичальника перед кредитодавцем за вищевказаним кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої на станом на 05.04.2024 становить 30 240 грн., що складається із суми заборгованості по тілу кредиту 12 000 грн.; суми заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом 18 240 грн. (а.с. 39-45).

18.04.2023 між ТОВ «АЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №18.04/23-ф, у відповідності до умов якого ТОВ «АЕНТУС УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 81-83).

За встановлених обставин позивачем доведено факт укладання кредитного договору, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 30 240 грн., з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 18 240 грн. - сума заборгованості за відсотками, шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачкою. Розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами проведено в межах строків дії договору, оскільки, мала місце автопролонгація.

Судом першої інстанції не було враховано вищевказані обставини та не надано належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, у зв`язку з чим, суд дійшов до помилкових висновків про те, що заборгованість за відсотками нарахована поза межами строку дії кредитного договору.

Таким чином, позивачем доведено наявність у ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитним договором №5177173 від 06.12.2021 року в розмірі 30 240 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог та зміні в частині розміру стягнутих відсотків за користування кредитом з «6 840 грн.» на «18 240 грн.» та в зв`язку з цим зміні в частині загальної суми заборгованості за кредитом з «18 840 грн.» на «30 240 грн.».

Що стосується витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Представником відповідача заявлено таке клопотання з посиланням на те, що судом першої інстанції при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, повинен враховуватися матеріальний стан відповідачки, та те, що справа не є складною, розмір витрат невиправдано завищений.

Задовольняючи вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. є завищеними. Підстав для скасування в цій частині судового рішення не вбачається.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Представник позивача просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. На підтвердження понесених витрат надано копію договору про надання правової допомоги №28/03-2024, укладений 28 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О. Згідно звіту про надання правової допомоги від 05 вересня 2024 року адвокатом виконано такі роботи: збір та аналіз доказів і документів для подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2024 року у справі № 215/2490/24; складення апеляційної скарги на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2024 року у справі № 215/2490/24; направлення відповідачу та подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2024 року у справі № 215/2490/24 в інтересах клієнта - кількість годин - 8, загальна вартість - 4 000 грн.

Вказана сума була сплачена товариством, що підтверджується платіжною інструкцією №28/03-2024 від 28 березня 2024 року.

Відповідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З урахуванням встановлених обставин та того, що справа не представляє ніякої складності, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг та співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, розмір витрат на правову допомогу є завищеним.

Збір та аналіз доказів і документів для подання апеляційної скарги, складення апеляційної скарги та подання до апеляційного суду не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, прикладання великих зусиль для професійного правника, який знайомий з матеріалами справи з суду першої інстанції та був ознайомлений з позицією позивача.

За таких обставин сума витрат, заявлена представником позивача для відшкодування витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю цивільної справи та не доведеною як фактична та неминуча.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1000 грн.

Також підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2906,89 грн.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 42 662,40 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року в частині розміру стягнутих відсотків за користування кредитом, загальної суми заборгованості за кредитом та всієї суми змінити з «6 840 грн.» на «18 240 грн.» та в зв`язку із цим змінити в частині загальної суми заборгованості за кредитом з «18 840 грн.» на «30 240 грн.» відповідно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 2 906,89 грн. та витрати на правничу допомогу при поданні апеляційної скарги у розмірі 1 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складено 09 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста