справа №176/419/25
провадження №2/176/517/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жовті Води Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Спадкоємців за законов у неї немає.

ОСОБА_1 вказує, що спадкодавець ОСОБА_3 склала заповіти на неї та на відповідачку (по одному на кожного), за якими заповідала ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 1,8400 га, кадастровий номер :02:001:0543, а ОСОБА_1 заповіла земельну ділянку площею 5,0400 га, кадастровий номер :02:001:0056, та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06 липня 2006 року, померлій належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Технічний паспорт вказаний будинок виготовлений станом на 19.01.2025 року.

Вказує, що оригінали документів на житловий будинок спадкодавиця передала позивачці (свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.07.2006 року)

Позивачка та відповідачка звернулись до Великоновосілківської державної нотаріальної контори та подали заяви про прийняття спадщини за заповітом, на підставі яких було заведено спадкову справу 143/2018, номер у спадковому реєстрі 62448434. Після чого, отримали свідоцтво про право на спадщину на зазначені земельні ділянки.

Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивачка одразу не оформила, так як на той момент в неї не було достатньо для цього коштів .

Наголошує, що отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок неможливо через те, що спадкова справа знаходиться на непідконтрольній території, доступ до неї відсутній.

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції Листом від 09.09.2024 року позивачку повідомило, що Велиновосілківську державну нотаріальну контору реорганізовано шляхом її приєднання до Вугледарської державної нотаріальної контори, яка з 19.07.2023 року знаходиться в простої. Завідувача Великоновосілківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 звільнено з 05.09.2022 року. Документи нотаріального діловодства до архіву або до правонаступника не надходили, встановити їх місцезнаходження та стан неможливо.

ОСОБА_1 звернулась до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, де на заміну справи 143/2018 було заведено справу 595/2024 (номер у спадковому реєстрі 73089393).

Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність спадкової справи та відсутність можливості встановити зміст заповітів.

Вказує, що оригінали їх з відповідачкою заповітів знаходяться в матеріалах спадкової справи 143/2018. Копії відсутні. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф, було втрачено доступ до справ Великоновосілківської державної нотаріальної контори.

Окрім того, позивачка вказує, що зміст заповітів був відомий їй та відповідачці, оскільки вони є єдиними спадкоємцями. Спадщину на земельні ділянки оформили одночасно, в один день 06 листопада 2018 року.

Оригінали документів на будинок знаходяться у позивачки.

Таким чином, позивачка вимушена звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, оскільки відмова нотаріуса перешкоджає позивачці вирішити питання, щодо оформлення спадкових прав.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

14 березня 2025 року на адресу суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява де остання вказала, що вона не має жодної інформації про заповіт на вказаний будинок.

Відповідачка наголошує, що при оформлені земельних ділянок по заповіту від ОСОБА_3 в нотаріальній конторі селища Велика Новосілка, була присутні вона, ОСОБА_5 та її мати ОСОБА_6 та жодних розмов про заповіт на будинок по АДРЕСА_1 , не велось.

Разом з тим, 14 березня 2025 року позивачка подала клопотання, де просила задовольнити позовні вимоги, враховуючи наявність у неї оригіналу правовстновлюючого документу на будинок, та відсутності заперечень з боку іншого спадкоємця.

Позивачка та відповідачка у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. При цьому, у своїх заявах просили справу розглядати без їх участі.

Оскільки сторони по справі у судове засідання не з`явилися, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Олексіївка Великоновосілківського району Донецької області у віці 79 років померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 лютого 2018 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 06 липня 2006 року зареєстрованого в реєстрі за № 2980, власником житлового будинку загальною площею 57,9 кв.м., житлова площа 39,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді зазначеного вище нерухомого майна.

З відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №41307/А-2978/15.1 від 09.09.2024 року, щодо оформлення спадкових справ по спадковій справі № 143/2018, заведеній 21 травня 2018 року нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В, вбачається, що територія Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області з 24 лютого 2022 року віднесена до території активних бойових дій відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 08 травня 2023 року № 1705/5 «Про реорганізацію деяких державних нотаріальних контор Донецької області» Великоновосілківську державну нотаріальну контору реорганізовано шляхом її приєднання до Вугледарської державної нотаріальної контори. Вищезазначеним наказом визначено, що правонаступником державної нотаріальної контори, яка реорганізовується, є відповідна державна нотаріальна контора до якої вона приєднується.

Наказом міжрегіонального управління від 19 липня 2023 року № 6484/04 «Про оголошення простою деяких державних нотаріальних контор Донецької області» з 19 липня 2023 року до особливого розпорядження оголошено простій Вугледарської державної нотаріальної контори.

Завідувача Великоновосілківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25 серпня 2022 року № 4459/к звільнено з займаної посади 05 вересня 2022 року.

Документи нотаріального діловодства та архіву Великоновосілківської державної нотаріальної контори до правонаступника або Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Єремеєвою А.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що нотаріус не може встановити належним чином коло спадкоємців та зміст заповіту, оскільки відсутній доступ до спадкової справи.

Отже, враховуючи наведене, позивачка позбавлена можливості у нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на вищевказане нерухоме майно.

Статтею 392 ЦК України, передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно абзацу 15 п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 під № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частина 1 ст. 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів про наявність на її ім`я заповіту, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, відповідно до зазначених норм закону і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 352 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА