Справа № 438/2016/24 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/1128/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 03 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 у якому просила зменшивши розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 29.08.2024 року у справі № 438/1517/24 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, до 1/8 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 29 серпня 2024 року Бориславський міський суд Львівської області видав судовий наказ № 438/1517/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

З 28 грудня 2022 року позивач перебуває в шлюбі з іншою жінкою, ОСОБА_5 , і у цьому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька, ОСОБА_6 . Згадана дружина позивача перебуває у відпустці за доглядом за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та щомісячно отримує лише 800 гривень.

Крім цього, на утриманні дружини позивача перебувають ще двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, а саме: донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батько згаданих дітей аліменти на їх утримання не сплачує, матеріальної допомоги дітям не надає, щодо нього є наявні висновки про доцільність позбавлення його батьківських прав стосовно згаданих дітей.

Відтак, позивач в даний час утримує свою дружину ОСОБА_9 та доньку ОСОБА_6 , а також, як відчим (у відповідності до вимог частини 1 статті 268 СК України), зобов`язаний утримувати двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу своєї дружини, а тому неспроможний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі, визначеному у судовому наказі Бориславського міського суду Львівської області від 29 серпня 2024 року.

Покликалася на те, що судовий наказ про стягнення аліментів судом було прийнято без врахування сімейного та матеріального стану ОСОБА_2 , а також стану його здоров`я, так як на час прийняття цього наказу наведені вище обставини вже існували.

На даний час позивач ОСОБА_2 є військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом на військову службу під час мобілізації (а.с. 1-8).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 105-108).

Дане рішення оскаржила представник позивача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що:

-у позивача на утриманні перебуває дружина ОСОБА_9 , яка перебуває в декретній відпустці по догляду за спільною донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та не має власного доходу окрім соціальної допомоги по догляду за дитиною;

-батько дітей дружини позивача, ОСОБА_11 , не виконує судових рішень та не сплачує аліменти на утримання згаданих дітей;

-у позивача погіршився стан здоров`я, має хронічні захворювання, які потребують лікування та відповідних витрат грошових коштів, що стверджується наявними у справі доказами (а.с. 115-122).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року (отримана апелянтом 10.04.2025 року; а.с. 140) відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 138-139).

29 квітня 2025 року до суду апеляційної інстанції від відповідачки надійшов Відзив неа апеляційну скаргу, у якому міститься прохання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення- без змін (а.с. 145-149).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи (а, відтак, у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає) те, що:

-сторони даного спору є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-04.05.2018 року рішенням суду шлюб між сторонами спору, батьками малолітнього ОСОБА_4 (який було укладено 02.02.2013 року), розірвано;

-28.12.2022 року позивач (батько малолітнього) уклав шлюб з ОСОБА_12 (а.с. 26), у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася донька ОСОБА_10 (а.с. 31-зворот);

-29.08.2024 року Бориславський міський суд Львівської області у справі №438/1517/24 видав наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини (а.с. 12).

За змістом положень, передбачених частиною 5 статті 183 СК України та пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України, одна чверть заробітку (доходу) платника аліментів є тим мінімальним розміром аліментів, який може бути присудженим до стягнення на одну дитину, і у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина 7 статті 170 ЦПК України), що і зробив позивач ОСОБА_2 .

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а частиною 2 статті 182 що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заявлені позовні вимоги про зменшення розміру аліментів (з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/8 частини) позивач обґрунтовує тим, що:

-28 грудня 2022 року він уклав шлюб з іншою жінкою і у цьому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька, а відтак згадана дружина позивача перебуває у відпустці за доглядом за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та щомісячно отримує лише 800 гривень;

-наявністю у його дружини ще двох малолітніх дітей від попереднього шлюбу, батько яких аліменти на їх утримання не сплачує;

-станом свого здоров`я.

При цьому погіршення стану свого здоров`я позивач обґрунтовує довідкою № 6679 про планове проходження ним 06.09.2024 року (тобто до подачі ним позовної заяви) езофагогастродуоденоскопії (а.с. 30-зворот).

В той же час, позивач (1990 року народження) не заперечує, що є працездатною особою і продовжує залишатися військовослужбовцем.

Будь-які докази того, що позивачем понесені видатки на лікування або про необхідність таких видатків (і їх необхідний розмір) матеріали справи не містять.

Відтак, з урахуванням вищенаведених обставин в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що доводи позивача про погіршення стану його здоров`я, як правова підстава для зменшення розміру аліментів, не можуть прийматися до уваги у зв`язку повною їх недоведеністю.

Позивачем в обґрунтування доводів позовної заяви про зміну його матеріального стану у зв`язку з укладенням нового шлюбу та народженням у цьому шлюбі доньки до матеріалів справи не долучено жодних доказів та розрахунків, які б свідчили про те, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно становить для позивача непідйомний фінансовий тягар для його сімейного бюджету і ця сума є неспівмірною з сумою, яка залишається у нього на його утримання та утримання новонародженої доньки і її матері, оскільки понесені витрати на обох дітей мали б бути приблизно співмірними, що відповідно до моральних засад суспільства відповідало б засадам справедливості, добросовісності та розумності, які (у відповідності до статті 7 СК України) відносяться до загальних засад регулювання сімейних відносин.

За змістом частини 1 статті 268 СК України, вітчим (у даному випадку позивач ОСОБА_2 ) зобов`язаний утримувати малолітніх падчерку та пасинка (дітей його дружини від першого шлюбу) за наявності певних умов, а саме:

-спільного проживання з ними;

-якщо у них немає (у нашому випадку) батька, діда, баби або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання;

-можливості надавати матеріальну допомогу.

В той же час, обов`язок саме батьків утримувати дитину (стаття 180 СК України) не обумовлений будь-якими умовами.

З урахуванням вищенаведеного, доводи позивача про наявність у його дружини дітей від першого шлюбу можуть прийматися до уваги за умови доведення позивачем належними та допустимими доказами того, що:

-він проживає спільно з падчеркою та пасинком;

-у них немає батька, діда, баби або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання;

-матеріальна допомога, яку позивач надає (має намір надавати) падчерці та пасинку, не перевищує матеріальну допомогу, яку він надає сину від першого шлюбу.

В той же час, вищенаведені обставини позивачем (в тому числі за допомогою відповідних розрахунків) не доведено, а тому його доводи про наявність у дружини дітей від першого шлюбу також не можуть бути правовою підставою для зменшення розміру аліментів, який підлягає до стягнення з нього на утримання сина, аж у двічі: з 1/4 до 1/8.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що правові підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Бориславського міського суду Львівської області від 03 березня 2025 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 12 травня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.