Справа № 569/4536/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді О. Левчука,

за участі секретаря судового засідання М. Янка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування шкоди

учасники справи у судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , згідно якого просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП кошти в розмірі 117 757, 42 грн та в якості відшкодування моральної шкоди 5 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 грудня 2024 року о 22 год. 50 хв., в м. Рівне, по вулиці Степана Бандери, 12, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, щоб мати можливість безпечно керувати транспортним засобом, здійснив наїзд на транспортний засіб «Citroen», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що знаходився в нерухомому стані.

Внаслідок ДТП дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Згідно технічного паспорту власником пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу» Citroen», номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Постановою від 03 січня 2025 року Рівненського міського суду ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850, 00 грн.

Згідно з ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина Заремби у вчинені 13 грудня 2024 року дорожньотранспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до висновку експерта № ЕД-19/118-25/1446-АВ Рівненського науководослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 05.02.2025, в транспортно товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки ««Citroen», номерний знак НОМЕР_2 », внаслідок ДТП, 13.12.2024 становить: 242 003, 00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «СК « УСГ».

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, яким в даному випадку виступає ПрАТ «СК « УСГ». ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування від ПрАТ «СК « УСГ» в сумі 124 245, 58 грн.

Оскільки, розмір майнового збитку, завданого позивачу з вини відповідача , перевищує ліміт страхового відшкодування, тому з відповідача підлягає стягненню різниця між завданим матеріальним збитком та страховим відшкодуванням, а саме: 117 757,4 2 грн (242 003,00 грн - 124 245, 58 грн.)

Також вказує, що наслідок ДТП яке мало місце 13.12.2024 року, що сталося з вини відповідача, позивач зазнала душевних страждань, спричинених хвилюваннями, та вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися своїм транспортним засобом, та додаткових труднощів пов`язаних із організацією претензійно-позовної роботи для примусового стягнення коштів з відповідача, який добровільно відмовляється відшкодувати шкоду. Відтак, виходячи з засад розумності, справедливості і співмірності просить стягнути з відповідача 5 000,00 грн якості морального відшкодування.

Ухвалою суду від 10.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10.04.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання вкотре не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст.280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено таке.

13 грудня 2024 року о 22 год. 50 хв., в м. Рівне, по вулиці Степана Бандери, 12, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, щоб мати можливість безпечно керувати транспортним засобом, здійснив наїзд на транспортний засіб «Citroen», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що знаходився в нерухомому стані. Внаслідок ДТП дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Згідно технічного паспорту власником пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу» Citroen», номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Постановою Рівненського міського суду у справі №569/25270/24 від 03 січня 2025 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850, 00 грн.

Згідно з ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина Заремби у вчинені 13 грудня 2024 року дорожньотранспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до висновку експерта № ЕД-19/118-25/1446-АВ Рівненського науководослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 05.02.2025, в транспортно товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки ««Citroen», номерний знак НОМЕР_2 », внаслідок ДТП, 13.12.2024 становить: 242 003,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «СК « УСГ».

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, яким в даному випадку виступає ПрАТ «СК « УСГ». ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування від ПрАТ «СК « УСГ» в сумі 124 245, 58 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Як встановлено судом відповідач є винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Його цивільно-правова відповідальність була застрахована згідно поліса №EР-218586992 в ПрАТ «СК « УСГ». Разом з тим, вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, так як останнє була виплачено за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей і в межах максимального розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих.

Оскільки розмір втрат позивача перевищує суму страхового відшкодування, яка була сплачена позивачу ПрАТ «СК « УСГ», то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між завданим матеріальним збитком та страховим відшкодуванням, а саме: 117 757, 42 грн (242 003,00 грн - 124 245, 58 грн.).

Крім того, щодо стягнення моральної шкоди в сумі 5 000, 00 грн слід зазначити, що відповідно до положень ст.55 Конституції України та чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Згіднозі ст.23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповіно до положень ч.3ст.23 ЦК України,розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина другастатті 1187 ЦК України).

Під час розгляду позовних вимог про стягнення моральної шкоди з водія ОСОБА_2 судом враховується, що в результаті ДТП належний позивачу автомобіль було пошкоджено внаслідок неправомірних дій відповідача, у зв`язку з чим позивач зазнала душевних страждань з огляду на пошкодження її майна (п.3 ч.2 ст.23 ЦК України).

Слід зазначити, що наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Так, доказів на підтвердження погіршення здібностей позивача або позбавлення ї можливості їх реалізації (вимушені зміни у житті, дискомфорт, неможливість користуватися автомобілем тощо) позивачем не надано і такі у справі відсутні.

При цьому, суд враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

За таких обставин, з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд визначає відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 2 000, 00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача

Огляду на викладене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди підлягає до часткового задоволення.

Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також згідно положень ст. ст. 133, 139 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, тощо.

Як убачається з матеріалів справи, висновок експерта № ЕД-19/118-25/1446-АВ Рівненського науководослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 05.02.2025 проведено за заявою позивача було в межах підготовки подання позовної заяви до суду та сплачено за таку експертизу 3 860, 40 грн.

Таким чином, позивчем були понесені витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 4 843, 40 грн (983, 00 грн + 3 860, 40 грн)

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 4 725, 03 грн (119 757, 42 грн * 4 843, 40 грн / 122 757, 42 грн).

Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану внаслідок ДТП кошти в розмірі 117 757, 42 грн та моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 4 725, 03 грн

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повне судове рішення складене та підписане 12.05.2025

Суддя О. Левчук