Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

28 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання представника відповідача адвоката Давиденка Віктора Віталійовича про зупинення провадження у цивільній справі №295/14555/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Богунський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Давиденко Віктор Віталійович

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2025 року

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 3% річних в сумі 31 557,56 грн., інфляційні втрати в сумі 159 806,61 грн. за період із 02 серпня 2016 року по 19 жовтня 2023 року, а також судові витрати.

На обґрунтування позову вказувала, що 11 жовтня 2013 року вона надала відповідачу позику у розмірі 81 000,00 грн. та 3 000,00 доларів США терміном повернення за вимогою позикодавця, на підтвердження чого була складена розписка. Її письмові вимоги про повернення боргу відповідач ігнорував, тому за захистом свого порушеного права вона звернулася до суду. Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23 червня 2016 року у справі №296/2817/16-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь борг в сумі 145 790,00 грн. та 1 458,00 сплаченого судового збору. Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 червня 2016 року набрало законної сили 02 серпня 2016 року. 03 серпня 2016 року Корольовським районним судом м. Житомира був виданий виконавчий лист №296/2817/16-ц. 08 серпня 2016 року старшим державним виконавцем Левківською Л.І. Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №51859391. Рішення суду не виконане, навіть частково. Оскільки відповідач в примусовому порядку обов`язок зі сплати заборгованості, покладений на нього рішенням суду, своєчасно не виконав, він має нести відповідальність у вигляді сплати позивачу сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 30 805,56 грн., інфляційні втрати у розмірі 129 061,37 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги серед іншого зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач заявляв про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Позивач нараховує 3% річних та інфляційні втрати з 02 серпня 2016 року по 19 жовтня 2023 року поза межами трирічного строку позовної давності. Суд першої інстанції вказав, що позов подано в межах позовної давності з урахуванням продовження позовної давності на період карантину в зв`язку з хворобою COVID-19. Такий висновок суду першої інстанції є помилковим. Із 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку до 30 червня 2023 року (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»). Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 540-IХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року). Однак суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з?ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону №540-IХ передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов?язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України від 16 червня 2020 року №691-IX «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»).

Отже, на період дії карантину законодавець звільнив позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення платежів за кредитами (позиками), однак не звільнив від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, тому до спірних правовідносин застосовані положення про позовну давність та щодо її продовження на строк дії карантину. Тобто, строки давності щодо вимог про стягнення сум за статтею 625 ЦК України, які не спливли на момент набрання чинності Законом №540-IX (02 квітня 2020 року), продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, в межах позовної давності подано позов за період з 02 квітня 2017 року. Пропуск позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову.

10 квітня 2025 року представник відповідача адвокат Давиденко В.В. подав до суду клопотання, в якому просив зупинити провадження у справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №903/602/24. В обґрунтування якого вказує, що предметом поданого позову є, зокрема, стягнення інфляційних втрат та 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Відповідач в суді першої інстанції подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦПК України 25 жовтня 2023 року, то стягненню підлягають такі відсотки за період з 02 серпня 2016 року (з 12 березня 2020 року встановлено карантин 3 роки позовної давності) до 01 лютого 2024 року, а інфляційні втрати за період серпня 2016 лютий 2024 року відповідно.

На даний час існують обставини для зупинення провадження у справі. Питання продовження строку позовної давності на період дії карантину за вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 02 квітня 2025 року ухвалою Великої Палати Верховного Суду прийнято до розгляду справу №903/602/24. Обґрунтовуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважав за доцільне відступити від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 206/2984/23, щодо можливості нарахування 3 % річних та інфляційних втрат не обмежуючись останніми 3 роками, які передували подачі позову. Отже, у справі № 903/602/24 переглядається судове рішення у подібних правовідносинах, що є підставою для зупинення провадження у справі.

Представник позивача адвокат Андрушко І.П. 16 квітня 2025 року подав до суду заперечення на заяву відповідача про зупинення провадження у справі. Позивач вважає, що вказана заява має бути залишена без задоволення, оскільки правовідносини у справі №903/602/24 не є подібними до правовідносини у даній справі. Також звертає увагу суду, що до правовідносин пов`язаних із виконанням рішення суду не можуть застосовуватися цивільно-правові відносини, в тому числі і позовна давність. Положення ЦК України щодо позовної давності поширюється виключно на цивільно-правові відносини, та не можуть поширюватися на правовідносини, які регулюються ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою від 06 березня 2025 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду передав справу № 903/602/24 за касаційними скаргами КП «ЛПЕ» та ТОВ «Системний зв`язок» на рішення Господарського суду Волинської області від 17 вересня 2024 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2024 року в цій справі на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною третьою статті ГПК України.

Мотивуючи ухвалу про передачу справи, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказав, що у вказаній справі предметом позову є стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 13 березня 2017 року по 01 квітня 2024 року. Суди попередніх інстанцій, ураховуючи розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, Закон України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі Закон № 540-ІХ), дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення 3 % річних у розмірі 386 985,11 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 620 292,16 грн., нарахованих з 02 квітня 2017 року по 01 квітня 2024 року.

Натомість Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 206/2984/23 вказав на те, що строки давності щодо вимог про стягнення сум за статтею 625 Цивільного кодексу України, які не спливли на момент набрання чинності Законом № 540-ІХ (02 квітня 2020 року), продовжуються на строк дії карантину. З огляду на заяву відповідача про застосування позовної давності стягнення сум за статтею 625 Цивільного кодексу України підлягає обмеженню строком давності, який обчислюється з урахуванням Закону № 540-ІХ. Отже, на момент набрання чинності цим Законом (02 квітня 2020 року) прострочені з 02 квітня 2017 року платежі перебувають у межах продовженої Законом № 540-ІХ позовної давності, що не врахували суди попередніх інстанцій.

В ухвалі від 06 березня 2025 року про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив про потребу відступу від наведеного правового висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо застосування норм права стосовно можливості нарахування 3 % річних та інфляційних втрат не обмежуючись останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 квітня 2025 року прийнято до розгляду справу №903/602/24 та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 04 червня 2025 року.

Колегія суддів вважає, що судове рішення у справі, яка переглядається, в частині вирішення питання щодо порядку застосування строку позовної давності до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, з урахуванням строку дії карантину, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у цій справі (№295/14555/23) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №903/602/24.

Керуючись ст. 252, 253, 259, 381, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника відповідача адвоката Давиденка Віктора Віталійовича про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі №295/14555/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Богунський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №903/602/24.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 01 травня 2025 року.

Головуючий Судді