РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/8368/25,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області,

розглянувши у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про продовження обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій прохала продовжити дію та видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців з заборонами щодо: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Ухвалою суду від 29.05.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Суржук Людмила Миколаївна подану заяву підтримали з підстав, викладених в заяві та наполягали на її задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомляв.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали заяви про продовження обмежувального припису, суд прийшов до наступних висновків.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ст.350-6 ЦПК України). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно із ч.1 ст.350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про продовження обмежувального припису має досліджувати ризики повторного вчинення насильства, а не факт його первинного вчинення.

Як убачається з матеріалів справи рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2024 року у справі № 569/20770/24 було задоволено заяву ОСОБА_1 та видано обмежувальний припис на строк шість місяці із застосуванням тимчасового обмеження його прав, а саме: заборони ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Судом встановлено, що заявниця у справі є рідною матір`ю для заінтересованої особи - ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є пенсіонеркою, ІНФОРМАЦІЯ_1 , має інвалідність.

Син заявниці, ОСОБА_2 вчиняє систематично щодо неї домашнє насильство, що стверджується листами Рівненського районного управління поліції від 14.10.2024, у яких зазначаються відомості про вчинення ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 проявів домашнього насильства у період з 2022 року по 2024 рік та заходи реагування щодо кривдника.

Згідно з листом Рівненського районного управління поліції від 14.10.2024 №307Аз/200/01-2024 слідує, що протягом 2022 року ОСОБА_2 9 разів притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно матері ОСОБА_1 . Як стверджується листом Рівненського районного управління поліції від 14.10.2024 № 306 Аз/200/01-2024, упродовж 2023-2024 років ОСОБА_2 19 разів притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно матері ОСОБА_1 . Крім того, у вересні 2024 року органами поліції зафіксовано ще 9 звернень заявниці про вчинення ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства повторно протягом року.

У результаті було складено правоохоронними органами низку протоколів про вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП та їх скеровано до Рівненського міського суду для розгляду.

Крім того, відповідно до листа Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 14.10.2024 № 306 Аз/200/01-2024, ОСОБА_2 перебуває на обліку Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області в категорії «Кривдник» з 05.02.2022.

Також, стосовно кривдника неодноразово складалися термінові заборонні приписи, зокрема серії АА № 430277 від 08.04.2024 та серії АА № 383338 від 13.09.2024.

Систематичне вчинення щодо заявниці домашнього насильства з боку сина ОСОБА_2 стверджується низкою постанов Рівненського міського суду за 2023-2024 роки про притягнення останнього до відповідальності за ч.1 і 2 ст. 173-2 КУпАП. Таким чином, вже понад 2 роки заявниця постійно страждає від домашнього насильства, як психологічного, так і фізичного, яке вчиняє її син ОСОБА_4 . Останній регулярно приходить до ОСОБА_1 додому в стані алкогольного сп`яніння, іншому неадекватному стані, систематично вчиняє конфлікти, вимагає гроші на прожиття. Заявниця постійно змушена викликати наряд поліції, щоб вони вгамували і забрали кривдника, вона боїться за своє життя та здоров`я, а також за життя і здоров`я її ще одного хворого сина ОСОБА_5 , який проживає з нею. Його насильницькі дії стосовно заявниці проявлялись у нанесенні тілесних ушкоджень, словесних образ, приниженні, залякуванні, погрозах фізичної розправи. Існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи. Отже, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці з боку кривдника, а також враховуючи той факт, що попередні заходи впливу, застосовані до порушника за вчинення домашнього насильства, не вплинули належним чином на нього та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства різних форм щодо ОСОБА_1 , заявниця вважає, що до ОСОБА_2 необхідно застосувати обмежувальний припис, в т.ч. встановивши заборону перебувати за місцем проживання заявниці, будь-яким шляхом комунікувати з нею.

Згідно постанов Рівненського міського суду Рівненської області у справах №569/8277/23, №569/22187/23, №569/609/23, №569/14872/23, №569/7630/23, №569/18850/23, ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо заявниці домашнє насильство протягом 2023-2024 років та його притягали до відповідальності за ч.1 і 2 ст. 173-2 КУпАП.

Після винесення обмежувального припису ОСОБА_2 знову притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Суд вказує, що продовження дії обмежувального припису насамперед є необхідним в разі встановлення судом існування високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, та реальності таких ризиків, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За таких обставин, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, пояснень заявниці та оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення таких дій заінтересованою особою по відношенню до заявниці, настання відповідних наслідків їх вчинення, суд наголошує про наявність високого рівня небезпеки продовження вчинення домашнього насильства щодо заявниці, тому продовження обмежувального припису є необхідним та виправданим за для запобігання більш тяжким наслідкам та невідкладного захисту заявниці, з огляду на що заява підлягає задоволенню, а обмежувальний припис продовженню із застосуванням обмежень, визначених рішенням суду від 29.10.2024.

Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВІРИШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про продовження обмежувального припису задовольнити.

Продовжити на шість місяців обмежувальний припис, виданий на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області 29 жовтня 2024 року за заявою ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладанням наступних обов`язків:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

З метою інформування про продовження обмежувального припису копію рішення направити до уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за місцем проживання постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік та виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Рішення суду про продовження обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявниця: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Заінтересована особа 1: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 );

Заінтересована особа 2: Рівненське районне управління поліції ГУНП в Рівненській області, м.Рівне, вул.Героїв поліції, 4.

Повне судове рішення складене та підписане 30 квітня 2025 року.

Суддя -