П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 травня 2025 року місто Київ

справа № 757/4969/22-ц

провадження № 22-ц/824/1900/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

розглянув у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 18 червня 2024 року, постановлену у складі судді Бусик О.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до члена третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Швецової Лариси Анатоліївни про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до члена ТДП ВРП Швецової Л.А. про відшкодування шкоди, визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 2 липня 2024 року він отримав ухвалу Печерського районного суду м.Кива від 18 червня 2024 року про повернення позовної заяви від 27 листопада 2021 року, з посиланням на те, що він не усунув недоліки згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18 серпня 2023 року.

Така ухвала є незаконною, оскільки отримавши ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 18 серпня 2023 року про залишення позову без руху, він подав другу заяву 17 квітня 2024 року про виправлення недоліків з поясненням порушень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VІІІ від 2 червня 2016 року, Закону України "Про вищу раду правосуддя" № 1798-VІІІ від 21 грудня 2016 року, та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо порядку обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя та діяльності дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя " №1635-ІХ від 14 липня 2021 року, членами ВРП, які відмовляючи у відкритті дисциплінарних проваджень проти суддів Уманського міськрайонного суду, які грубо порушують норми процесуального та матеріального права, внаслідок чого розгляд справи №706/875/19 триває майже 4 роки, хоча підготовче провадження закрито ще 21 жовтня 2019 року Христинівським районним судом Черкаської області.

Після заявленого відводу справу передано до Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2020 року справу прийнято до свого провадження. Разом з цим, суд знищив його заяви про розгляд справи без його участі, відповіді на відзив та заяви про збільшення позовних вимог, та ухвалою суду від 21 травня 2020 року повернув позов без розгляду. Ухвала про повернення позову без розгляду була ним оскаржена, та постановою апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року скасована.

Справа передана судді Уманського міськрайонного суду Піньковському Р.В., який ухвалою від 28 грудня 2020 року прийняв справу до свого провадження та почав призначати справу до слухання кожного місяця, що змусило його подавати додаткові скарги до ВРП. Всі його скарги, члени ВРП не розглядали, а повертали без розгляду. За чотири роки розгляду справи, суди приймали двічі незаконні рішення, при цьому не стягуючи судові витрати понесені ним. Всі ці вимоги ст. 185 ЦПК України вказані ним у позовній заяві та в заявах про виправлення недоліків. Звернув увагу на те, що чинним законодавством передбачено лише зазначення у позові перелік документів та зазначення доказів. Всі докази суд досліджує при попередньому розгляді справи та під час ухвалення рішення суду. Вважає, що оскаржувана ухвала обмежує йому доступ до правосуддя, порушує ст. 6 Конвенції, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 3 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Направлена на зазначену позивачем в апеляційній скарзі адресу місце знаходження відповідача копія ухвали про відкриття апеляційного провадження була повернути до суду з відміткою «адресат відсутній».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 7 травня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до члена ТДП ВРП ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 7 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 12 грудня 2022 року позову заяву ОСОБА_1 до члена ТДП ВРП Швецової Л.А. про відшкодування шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 червня 2023 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 12 грудня 2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позову до розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18 серпня 2023 року позову заяву залишено без руху, а ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків позовної заяви,- подання до суду примірників позовної заяви із підписом відповідно до кількості сторін, надати докази на підтвердження обстави, зазначених у позовній заяві. Крім того, суд пославшись на положення ст. 177 ЦПК України вказав, що позивачу необхідно зазначити відомості про розмір сум щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням докази, що підтверджують позов, отже до заяви повинні бути додані необхідні документи, наприклад докази причинно-наслідкового зв`язку між станом здоров`я позивача та діями, бездіяльністю або рішеннями відповідача, наприклад докази витрат на лікування.

Копію ухвали Печерського районного суду м.Києва позивач ОСОБА_1 отримав 3 листопада 2023 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.61).

16 січня 2024 року до Печерського районного суду м.Києва надійшла заява ОСОБА_1 у якій позивач зазначає, що 13 жовтня 2023 року ним виправлені недоліки позовної заяви визначені ухвалою суду від 18 серпня 2023 року.

16 січня 2024 року ОСОБА_1 надісланий Печерським районним судом м.Києва лист, яким повідомлено про те, що на час надання відповіді на його заяву, згідно даних автоматизованої системи " Діловодство -3" до суду не надходила заява ОСОБА_1 на виконання ухвали суду про усунення недоліків позову.

17 квітня 2024 року ОСОБА_1 направлено заяву про усунення недоліків позову.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до члена ТДП ВРП Швецової Л.А. про відшкодування шкоди, визнано неподаною та повернуто заявникові.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачеві, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не усунуті недоліки позовної заяви.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст.ст. 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Зокрема, відповідно до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Залишаючи позовну заяву буз руху, суд першої інстанції значив, що позивачу необхідно надати докази, що підтверджують позов, наприклад докази причино-наслідкового зв`язку між станом свого здоров`я та діями, бездіяльністю або рішеннями відповідача, докази витрат на своє лікування, а також зазначив про те, що ОСОБА_1 необхідно подати до суду примірник позовної заяви з підписом відповідно до кількості сторін.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано те, що за змістом ст.ст. 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Питання щодо якості такого викладу (підставність, чіткість, обґрунтованість, доведеність), оцінка таким обставинам, а також наявність чи відсутності порушення прав заявника судом не може вирішуватись на стадії відкриття провадження у справі чи вирішення питання про прийняття заяви.

У випадку встановлення судом невідповідності зазначених у позовній заяві (заяві, скарзі) обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточності формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеності підстав позову за кожною вимогою, то це не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову (заяви) по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на доступ до суду.

Як убачається з матеріалів справи, у поданій 17 квітня 2024 року заяві, до якої додана заява від 13 жовтня 2023 року на виконання вимог ухвали суду від 18 серпня 2023 року про усунення недоліків позовної заяви, ОСОБА_1 на власний розсуд виклав обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Сам по собі факт не подання доказів позивачем до позовної заяви, як того вимагає ч.2 ст.83 ЦПК України, якою передбачено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

За таких обставин, суду належить розглядати спір на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи.

Апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи викладене, ухвала Печерського районного суду м.Києва від 18 червня 2024 року не може вважатися законною і обґрунтованою, відповідно така підлягає скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус