УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 травня 2025 рокуСправа № 495/3146/25
Номер провадження 2/495/2115/2025

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітнього ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на частку у нерухомому майні, поділ, виділ, майна, припинення спільної часткової власності,

встановила:

05.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом, яким просить:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 15/20 часток у житловому будинку садибного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з приміщення №5-1 загальною площею 2,9 кв.м, приміщення №5-2 загальною площею 6,2 кв.м, приміщення №5-3 загальною площею 7,3 кв.м, приміщення №5-4 загальною площею 13,5 кв.м, приміщення №5-5 площею 21,9 кв.м, приміщення №5-6 площею 8,8 кв.м, приміщення №5-7 площею 16,9 кв.м, приміщення №5-8 площею 24,3 кв.м, приміщення №5-9 площею 8,2 кв.м (далі - житловий будинок);

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/20 часток у житловому будинку;

- житловий будинок поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- у порядку поділу майна виділити ОСОБА_1 як одну цілу та окрему одиницю квартиру в житловому будинку, що включає: коридор (5-6) загальною площею 8,8 кв.м., житлову (5-7), загальною площею 16,9 кв.м., житлову (5-8), загальною площею 24,3 кв.м., санвузол (5-9), загальною площею 8,2 кв.м., кухня (5-5) загальною площею 21,9 кв.м.;

- у порядку поділу майна виділити ОСОБА_3 як одну цілу та окрему одиницю квартиру в житловому будинку, що включає: коридор (5-1) загальною площею 2,9 кв.м., санвузол (5-2) загальною площею 6,2 кв.м., коридор (5-3) загальною площею 7,3 кв.м., житлова (5-4) загальною площею 13,5 кв.м.;

- припинити право спільної часткової власності на житловий будинок.

Перед відкриттям провадження у справі, суддя з`ясовує чи подано позовну заяву із додержанням вимог, викладених у статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, та місить такі недоліки.

1. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно із пунктами 2, 9 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Так предмет спору за текстом позовної заяви є визнання права власності позивача на нерухоме майно житловий будинок садибного типу.

У порушення пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позивачем у позовній заяві не зазначено ціни позову.

Дійсна вартість спірного майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», тобто незалежною оцінкою цього майна.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

До позовної заяви не додано документів, що містять висновки про вартість майна.

Наведене вказує на невідповідність позовної заяви вимогам пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК.

2. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина четверта статті 177 ЦПК).

Позивач до позовної заяви доказів сплати судового збору не надав; заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із тим, що позивач є учасником бойових дій.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору суд керується таким.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. При цьому, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (частина перша статті 2 Закону України «Про судовий збір»).

Водночас, слід звернути увагу на те, що судовий збір - це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), з яких правовідносин він виник і який предмет позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII). У статті 22 Закону № 3551-XII визначено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону № 3551-XII.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19, від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17, від 12 лютого 2020 року у справі 545/1149/17 та в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 490/8128/17. Підстави для відступу від неї відсутні.

В ухвалі від 11.09.2024 року у справі №567/79/23 ВПВС зазначила «з огляду на недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду через наявність висновку щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому нею рішенні, Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з таких підстав» (п.60). Велика Палата Верховного Суду може відступати від своїх попередніх висновків лише за наявності для цього належних підстав. Такі підстави мають бути належно мотивовані не лише в постанові Великої Палати Верховного Суду за наслідками вирішення спору по суті, а й в ухвалі відповідного касаційного суду у складі Верховного Суду про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду (п.77).

Ухвалою ВП ВС вказала в ухвалі від 11.09.2024, що у березні 2020 року у Верховній Раді України зареєстрований проект Закону про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України). До проекту цього Закону було надано пояснювальну записку та висновки комітетів Верховної Ради України з яких вбачається, що метою цього законопроекту було усунення суперечності, що буде сприяти приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність до вимог принципів верховенства права та правової визначеності. А саме запропоновано внести зміни до Закону України «Про судовий збір» в частині викладення пункту 13 частини першої статті 5 зазначеного Закону в такій редакції: «учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у всіх справах незалежно від характеру порушених прав».

Проте, Верховна Рада України не прийняла Закон про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

Тобто законодавець чітко визначив свою позицію щодо спірного питання.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, якими, за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення (неефективність, неясність, неузгодженість) чи зміна суспільного контексту.

З наведеного можна дійти висновку, що учасник бойових дій звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI під час розгляду справ, які стосуються соціального і правового захисту учасників бойових дій.

Предметом заявленого позову є визнання права власності на житловий будинок, поділ, виділ майна, припинення права спільної часткової власності.

Беручи до уваги перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначених у статті 12 Закону № 3551-XII, суд дійшов висновку, що серед таких пільг немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у даній справі, як наслідок відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись наведеним, суд відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до абз. 2 пп.1, абз.2 пп.2 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону).

Відповідно до статті 185 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 175, 177 ЦПК, тому її необхідно залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу необхідно надати строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків шляхом: надання доказів про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (із урахуванням ціни позову, кількості позовних вимог, їх майнового та немайнового характеру), або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

постановила:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітнього ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на частку у нерухомому майні, поділ, виділ, майна, припинення спільної часткової власності залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, роз`яснивши, що в разі їх не усунення в цей строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Ф. Волкова