Справа № 490/7337/24
Провадження №2/472/108/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2025 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - Чорної О.В., Горбаненка А.О.,
позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у с-щі Веселинове Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна,
11 жовтня 2024 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок умисного знищення або пошкодження майна, яка обґрунтована, тим, що 08 червня 2024 року біля будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 розбила віконне скло в квартирі АДРЕСА_2 , яке впало на їх транспортні засоби, які були припарковані біля будинку. Внаслідок цього транспортний засіб ОСОБА_1 марки "Mazda 3" з реєстраційним номером НОМЕР_1 та транспортний засіб ОСОБА_2 марки "Opel Insignia" з реєстраційним номером НОМЕР_2 , було пошкоджено та спричинено матеріальну шкоду на суму 28 640 гривень та 46 000 гривень відповідно.
За наведених обставин, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду за пошкодження транспортного засобу в розмірі 28 640 гривень та стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, та позивач ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду за пошкодження транспортного засобу в розмірі 46 000 гривень та стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, зокрема зазначивши, що 08 червня 2024 року біля будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 розбила віконне скло в квартирі АДРЕСА_2 , яке впало на їх транспортні засоби, які були припарковані біля будинку. Внаслідок цього транспортний засіб ОСОБА_1 марки "Mazda 3" з реєстраційним номером НОМЕР_1 та транспортний засіб ОСОБА_2 марки "Opel Insignia" з реєстраційним номером НОМЕР_2 , було пошкоджено та спричинено матеріальну шкоду на суму 28 640 гривень та 46 000 гривень відповідно.
Відповідач Алко І.О. в судові засідання 05 грудня 2024 року, 30 січня 2025 року та 25 березня 2025 року не з`явилася, про дату, час та місце судових засідань була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими конвертами, які повернулися до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, була повідомлена шляхом розміщення оголошення на веб-сторінці суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подала, та те, що позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши вступне слово позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки "Mazda 3" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , а позивач ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки "Opel Insignia" з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с. 67-71).
Позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги тим, що внаслідок дій відповідача Алко І.О., яка 08 червня 2024 року розбила віконне скло в квартирі АДРЕСА_2 , яке впало на їх транспортні засоби, які були припарковані біля будинку, їх транспортні засоби були пошкоджено. В результаті пошкодження транспортних засобів їм була спричинена матеріальна шкода, яку вони просять стягнути з відповідача.
Оскільки предметом позову є відшкодування майнової шкоди, в даному випадку мають застосовуватись норми, що регулюють правовідносини, які виникають з відшкодування шкоди, тобто норми Конституції України та цивільне законодавство.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх зазначених прав вимог суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, згідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування майнової шкоди, завданої майну потерпілого. Так, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи наведені норми права, для правильного вирішення справи необхідно встановити наявність чи відсутність пошкоджень майна позивачів та в разі їх наявності особу, яка пошкодила майно, її вину та причинно-наслідковий зв`язок між умисними винними діями особи та наявними пошкодженнями. Саме такі обставини і є предметом доказування в даній справі. При цьому наявність майнової шкоди та її розмір має доводити позивачка, а відсутність вини відповідач.
Позивачі обґрунтовують вимоги про відшкодування матеріальної шкоди тим, що відповідач пошкодила їх транспортні засоби. Саме вартістю відновлювального ремонту транспортних засобів обґрунтований розмір завданої шкоди.
Судом встановлено, що 09 червня 2024 року позивачі звернулись з заявами до ВП № 1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області, в яких просили вжити заходів до мешканця квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 , внаслідок дій якої були пошкоджені їх транспортні засоби (а.с. 41-44).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 09.06.2024 року (а.с. 45-48), відібраних працівниками поліції, вбачається, що 08 червня 2024 року відповідач ОСОБА_3 розбила віконне скло в квартирі АДРЕСА_2 , яке впало на їх транспортні засоби, які були припарковані біля будинку. Внаслідок цього транспортний засіб ОСОБА_1 марки "Mazda 3" з реєстраційним номером НОМЕР_1 та транспортний засіб ОСОБА_2 марки "Opel Insignia" з реєстраційним номером НОМЕР_2 , було пошкоджено та спричинено матеріальну шкоду.
Згідно з відповідями начальника ВП № 1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області від 10.06.2024 року та довідок про результати розгляду заяв позивачів від 10.06.2024 року (а.с. 51-62), вбачається, що в ході проведення перевірки встановлено, що формально в діях ОСОБА_3 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна) однак згідно з ч. 2 ст. 11 КК України не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого КК України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. На підставі викладеного та взявши до уваги відсутній склад кримінального правопорушення, перевірку за заявами позивачів було припинено.
Також судом встановлено, що на момент пошкодження транспортних засобів позивачів в квартирі АДРЕСА_2 , з якої впало вибите віконне скло, дійсно проживала відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується копією акту про фактично проживання від 29.06.2024 року (а.с. 11-12).
Таким чином, на підставі вищевказаних доказів, під час судового розгляду, знайшов своє підтвердження факт того, що 08 червня 2024 року відповідач ОСОБА_3 розбила віконне скло в квартирі АДРЕСА_2 , яке впало на транспортні засоби позивачів, які були припарковані біля будинку, тим самим пошкодивши вказані автомобілі та спричинивши позивачам матеріальну шкоду.
Вказане також підтверджується фотознімками, які додані до позовної заяви (а.с. 71-93).
Розмір матеріальних збитків, спричинених позивачам діями відповідача підтверджується рахунками-фактурою № ЛС-0000029 від 19.06.2024 року та № ЛС-0000028 від 11 червня 2024 року, виконаних ФОП ОСОБА_4 .
Відповідно до вказаних рахунків сума відновлювального ремонту (майнової шкоди) транспортного засобу марки "Mazda 3" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 становить 28 640 гривень, а транспортного засобу марки "Opel Insignia" з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 становить 46 000 гривень.
Відповідно до пункту 7 розділу 5 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 165, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання колісних транспортних засобів (їх складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).
Хоча рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а має лише інформаційний характер, втім містить вичерпну інформацію про вартість матеріалів та запчастин, необхідних під час ремонту пошкодженого транспортного засобу.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц.
Відповідач на спростування наданих позивачами документів не надала будь-яких доказів; не довела, що зазначена в указаних документах інформація не відповідає дійсності, чи обумовлений позивачами розмір майнової шкоди є завищеним.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина 2 статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Однак, відповідач ОСОБА_3 не довела, що вказану шкоду позивачам було завдано не з її вини, а тому суд вважає, що саме вона, має відшкодувати завдану своїми діями майнову шкоду.
Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені відповідними доказами, діями відповідача було пошкоджено транспортні засоби позивачів, в зв`язку з чим з неї на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода за пошкодження транспортного засобу в розмірі 28 640 гривень, та на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальна шкода за пошкодження транспортного засобу в розмірі 46 000 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивачі просили в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачів по 1 211,20 гривень судового збору кожному.
На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280, 282, 284 ЦПК України, суд
Позовні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , яка має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , яка має зареєстроване місце проживання та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження майна в розмірі 28 640 (двадцять вісім тисяч шістсот сорок) гривень, та стягнути судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , яка має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження майна в розмірі 46 000 (сорок шість тисяч) гривень, та стягнути судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або з дати складення повного заочного рішення суду).
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення (або в день складення повного заочного рішення суду), має право на поновлення пропущеного строку, на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення, а в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст рішення суду складено 03 квітня 2025 року.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області Л.О. Орленко