Справа 206/1169/24
Провадження 2/206/45/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Глущенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісіда Солюшн», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки, скасування державної реєстрації заборон та обтяжень,

за участю:

представника позивача адвоката Чуміної К.Г.,

представника відповідача адвоката Посметної М.М.

ВСТАНОВИВ:

6 березня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що 23 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український міжнародний банк» було укладено договір іпотеки № 5622558, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В., відповідно до якого предметом іпотеки є домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер :09:267:0004. Наведений договір іпотеки укладено на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року (про що вказано в п. 1.1. Іпотечного договору). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що зроблено актовий запис за № 538. Спадкоємцями після її смерті є ОСОБА_5 (чоловік померлої), ОСОБА_2 (син померлої) та ОСОБА_6 (син померлої). Заявою від 10 серпня 2015 року мати ОСОБА_4 , ОСОБА_7 повідомила ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про смерть ОСОБА_4 , про що свідчить відмітка банку про її реєстрацію за № 120/708/02. Факт обізнаності банку про смерть позичальника/іпотекодавця встановлено рішенням суду по справі № 206/4723/17. У цій справі суди встановили, що ПАТ «Перший Український міжнародний банк» був обізнаний про смерть ОСОБА_8 , починаючи з 10 серпня 2015 року, проте ПАТ «ПУМБ» не звертався до спадкоємців позичальника з вимогою про повернення кредитних коштів у строк. З огляду на обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд вважає, що ПАТ «ПУМБ» могло реалізувати своє право вимоги щодо домоволодіння та земельної ділянки, які належали позичальнику, після її смерті відповідно до правил визначених статями 1281 і 1282 ЦК України, але з огляду на пропуск строку, встановлених статтею 1281 ЦК України ПАТ «ПУМБ» не мало юридичних підстав для звернення до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на вказане майно, оскільки право вимоги до позичальника за договором іпотеки, а також його зобов`язання за цим договором припинилися. 11 січня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримано від АТ «ПУМБ» незаконні та необґрунтовані вимоги: вимога банку до ОСОБА_1 за вих. № 4448 від 14 грудня 2021 року про усунення порушення основного зобов`язання; вимога банку до ОСОБА_1 за вих. № 4450 від 14 грудня 2021 року про усунення порушення зобов`язання за кредитним договором. Також у вимогах зазначено про те, що заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором станом на 14 грудня 2021 року склала 941 581,00 гривень, на підставі чого, банк вимагає усунути порушення зобов`язань за кредитним договором, а у випадку невиконання таких вимог, банк інформує, що може розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки (домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :09:267:0004). Крім іншого порушення прав позивача полягає в тому, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, досі зареєстровані заборони та обтяження (номери записів: № 20991272, № 20991289, № 20990607, № 20990637), внесені на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35730923 від 18 червня 2017 року. З урахуванням фактичної відсутності будь-яких зобов`язань спадкоємців позичальника перед банком, наведені обставини порушують їх права на вільне розпорядження своїм нерухомим майном. Враховуючи неправомірні дії зі сторони відповідача, спрямовані на безпідставне стягнення з позивача заборгованості, а також відсутність інших судових процесів, у яких позивач міг би захистити свої права, наведене обумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом про визначення припиненими зобов`язання за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки за договором іпотеки, скасування державної реєстрації заборони та обтяжень на нерухоме майно, з метою усунення правової невизначеності у спірних правовідносинах. Враховуючи наведене, у цій справі саме скасування державної реєстрації обтяження нерухомого майна є правомірним та ефективним способом захисту прав позивача, з урахуванням положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З таких обставин, позивач просить суд визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 5622414 від 23.08.2007 року, укладеним між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український іжнародний банк», визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 23.08.2007 року № 5622558, укладеним між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український міжнародний банк», що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жукової Ю.В., за реєстровим номером 826 (предметом іпотеки є домоволодіння, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. номер в РПВН 9758076; земельна ділянка, кадастровий номер :09:267:0004, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0999 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ), скасувати державну реєстрацію обтяження - заборону на нерухоме майно, щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , внесену до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером № 20991272 (номер запису про обтяження) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 35730923 від 18.06.2017 року, скасувати державну реєстрацію обтяження - іпотеки, щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , внесену до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером № 20991289 (номер запису про іпотеку) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 35730923 від 18.06.2017 року, скасувати державну реєстрацію обтяження - заборону на нерухоме майно, щодо земельної ділянки кадастровий номер :09:267:0004, внесену до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером № 20990607 (номер запису про обтяження) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 35730923 від 18.06.2017 року, скасувати державну реєстрацію обтяження - іпотеки, щодо земельної ділянки кадастровий номер :09:267:0004, внесену до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером № 20990637 (номер запису про іпотеку) на підставі рішення про нержавну реєстрацію прав та їх обтяжень 35730923 від 18.06.2017 року, а також стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати, пов`язані з розглядом справи, які понесені або будуть понесені ОСОБА_1 .

Не погодившись із вказаним позовом, представник відповідача ОСОБА_9 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 23 серпня 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_4 було укладено Договір іпотеки № 5622558, в забезпечення виконання зобов?язань за Кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 100 000 доларів США. Предметом іпотеки згідно Договору іпотеки № 5622558 від 23 серпня 2007року є: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка: цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею: 0,0999 га; кадастровий номер: :09:267:0004; земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з невиконанням зобов`язань ОСОБА_4 за Кредитним договором № 55622414 від 23 серпня 2007 року, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року, яке залишено у силі апеляційним судом Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року у справі № 206/5269/14 було стягнуто на користь АТ «ПУМБ» суму заборгованості ОСОБА_4 перед банком у розмірі: 51823,60 доларів США. У зв?язку з невиконанням рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська 11 грудня 2014 року, яке набрало чинності 11 лютого 2015 року, Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» 14 червня 2017 року було прийнято у власність банку об`єкти нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме: домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер: 0:09:267:0004. 07 березня 2015 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» було направлено на адресу ОСОБА_4 вимогу про усунення порушення виконання основного зобов`язання за кредитним договором протягом 30 днів. Вимогу № 4415/13 від 07 березня 2015 року було отримано боржником 17 березня 2015 року. 18 червня 2017 року державним реєстратором КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Жуком В.М. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вирішено провести державну реєстрацію права власності на домоволодіння та земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :09:267:0004, за ПАТ «Перший Український міжнародний банк». Домоволодіння та земельна ділянка були прийняті у власність банку за вартістю визначеною згідно висновку про оцінку майна станом на 02 червня 2017 року у розмірі 941 581 гривень. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі № 206/4723/17 було скасовано державну реєстрацію права власності ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на домоволодіння та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою Верховного суду від 17 березня 2021 року у справі № 206/4723/17 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.06.2017 року № 35730923 було відмовлено. У зв`язку зі скасуванням судом права власності банку на предмет іпотеки сторони були приведені в первісний стан, тому АТ «ПУМБ» було поновлено суму заборгованості забезпеченою іпотекою, яка складається з вартості предмету іпотеки у розмірі 941 581 гривень. Тобто, заборгованість ОСОБА_4 перед АТ «ПУМБ» забезпечена договором іпотеки № 5622558 на виконання кредитного договору № 5622414 від 23 серпня 2007 року станом на 24 травня 2024 року становить 941 581 гривень. У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 зобов`язання перед банком перейшло до правонаступників спадкоємців відповідно до вимог статтей 1281, 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку». Оскільки спірні відносини, що виникають до введення в дію закону продовжують існувати до наступного часу, тому АТ «ПУМБ», як іпотекодержатель нерухомого майна, має право пред`явити претензію спадкоємцям ОСОБА_8 протягом шести місяців з дати отримання свідоцтва про право на спадщину у відповідності до ч. 2 ст. 1282 ЦК України. Однак до позову позивач не надає доказів отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_8 та станом на дату подання цього позову у банку теж була відсутня інформація щодо отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. З 2015 року спадкоємці ОСОБА_4 не виконували обов?язок щодо отримання свідоцтва про право на спадщину. Листом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кравченко Олександра Олексійовича від 29 листопада 2023 року № 215/02-14 зазначено, що спадкоємцями ОСОБА_4 є наступні особи: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкоємці, які на час подання цього позову, обізнані про існування кредитної заборгованості спадкодавця перед АТ «ПУМБ» не повідомили банк про отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 , зокрема на предмет іпотеки розміщений по АДРЕСА_1 , таким чином намагаються уникнути виконання обов?язку з повернення боргу спадкодавця. Адже у самому позові позивач зазначає, що обізнаний про внесення змін до статті 1281 Цивільного Кодексу України де зазначено, що кредиторові спадкодавця належить пред?явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна, незалежно від настання строку вимоги.Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Однак, до наступного часу АТ «ПУМБ» не отримано від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кравченко Олександра Олексійовича повідомлення про видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_4 у відповідності до вимог порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тому за AT «ПУМБ» залишається право на пред`явлення претензій спадкоємцям ОСОБА_8 після отриманням ними свідоцтв про право на спадщину. На сьогоднішній день родичі/спадкоємці спадкодавця самостійно не повідомили кредитора АТ «ПУМБ» про отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно ОСОБА_4 . Спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до нього. При цьому під дійсною вартістю спадкового майна розуміється ринкова грошова оцінка його на момент відкриття спадщини. Також, позивачем не доведено, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизначені або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. 13 червня 2017 року АТ «ПУМБ» згідно Договору № 1419/44.4 було відступлене частину боргу у розмірі 872 173,18 гривень, що за офіційним курсом НБУ, станом на 13 червня 2007 року складає еквівалент 33 454,15 доларів США ТОВ «ФК «Браво» право вимоги за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року, боржник ОСОБА_4 20 червня 2018 року ТОВ «ФК «Браво» згідно договору № 1419/44.4-1 було відступлене право вимоги за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року боржник ОСОБА_4 на користь ТОВ «Ісіда Солюшн». Згідно договору № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року до нового кредитора встановлено перехід права первісного кредитора, як кредитора в грошових зобов`язаннях, що виникли із основного договору. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання зазначає, що відзив відповідача не містить реальноі? аргументаціі? позиціі? та спростування доводів позовноі? заяви, а зводиться до переоцінки доказів та введення суд в оману як щодо фактичних обставин, так і щодо правового регулювання спірних правовідносин. Відповідач безпідставно стверджує про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 1281 ЦК Украі?ни в редакціі? Закону № 2478, якии? набрав чинності 04 лютого 2019 року. Так, у відзиві на позовну заяву банк помилково зазначає, що до спірних правовідносин мають бути застосовані норми Закону Украі?ни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів Украі?ни щодо відновлення кредитування» від 03 липня 2018 року № 2478, яким були внесені зміни до ст. 1281 Цивільного кодексу Украі?ни (введено в дію 04 лютого 2019 року). А саме: кредиторові спадкодавця належить пред`явити своі? вимоги до спадкоємця, якии? прии?няв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового маи?на незалежно від настання строку вимоги. Як вважає відповідач, він не пропустив строк пред`явлення вимог до спадкоємців, оскільки за норми статті 1281 ЦК Украі?ни (зі змінами) він може пред`явити такі вимоги протягом шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Відповідач вважає, що оскільки спірні відносини, на и?ого думку, продовжують існувати до теперішнього часу, тому АТ «ПУМБ» як іпотекодержатель нерухомого маи?на має право пред`явити претензію спадкоємцям ОСОБА_12 протягом шести місяців з дати отримання свідоцтва про право на спадщину. Так, наведені висновки відповідача не відповідають діи?сності та спричинені некоректним трактування положень законодавства. Самои? ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що кредитору було повідомлено 10 серпня 2015 року заявою і?і? матері. З того часу відповідач був обізнании? про смерть позичальника і саме з цього моменту почався відлік строку для кредитора для пред`явлення вимог до спадкоємців померлоі? ОСОБА_14 , якии? сплинув 10 лютого 2016 року. До зазначеноі? дати відповідач з відповідною вимогою за основним і додатковим зобов`язаннями, що випливають з кредитного договору до спадкоємців позичальника не звертався, чим пропустив строк, встановлении? у статті 1281 ЦК Украі?ни і у зв`язку з чим з 10 лютого 2016 зобов`язання боржника є припиненими. Так, в рамка даноі? справи позивач просить суд підтвердити (визнати) вже існуючии? стан прав і обов`язків у відносинах з іншою стороною по справі для однакового розуміння ними своі?х прав та обов`язків, адже фактично зобов`язання за договором кредиту та договором іпотеки вже є припиненими в силу закону, а не з моменту набрання чинності судовим рішенням, оскільки кредитор у строки, визначені статтею 1281 ЦК Украі?ни, не пред`явив вимоги до спадкоємців боржника. В даному випадку рішення суду підтвердить зазначену обставину та сприятиме усуненню правовоі? невизначеності. Так, оскільки шестимісячнии? строк пред`явлення вимоги до спадкоємців за основним і додатковим зобов`язаннями сплив (10 лютого 2016 року) до набрання чинності Закону № 2478 (04 лютого 2019 року), якии? вніс зміни у ст. 1281 ЦК Украі?ни, тому застосуванню підлягають положення ст. 1281 ЦК Украі?ни в редакціі? чинніи? станом на час виникнення у банку обов`язку щодо пред`явлення вимог до спадкоємців, а саме: кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити своі? вимоги до спадкоємців, які прии?няли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, якии? не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прии?няли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієі? статті, позбавляється права вимоги. Отже, позивачем правильно визначено, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1281 ЦК Украі?ни в редакціі? чинніи? до 04 лютого 2019 року, у відповідності до якоі? банком пропущено шестимісячнии? строк пред`явлення вимоги до спадкоємців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, а тому основні і додаткові зобов`язання за кредитним договором є припиненими. Враховуючи неправомірні діі? зі сторони відповідача, спрямовані на безпідставне стягнення з позивача заборгованості, а також відсутність інших судових процесів, у яких позивач міг би захистити своі? права, наведене обумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. Крім того, не має принципового юридичного значення для розгляду даноі? справи тои? факт чи отримав позивач вже свідоцтво про право на спадщину, чи ні. Позивач є спадкоємцем з часу відкриття спадщини (з моменту смерті спадкодавця) і має право захищати своі? права на спадкове маи?но у суді. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що позивач не надав до позову доказів отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_12 та станом на дату подання цього позову у банку теж відсутня інформація про отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. З довідки про склад спадкоємців, виданоі? приватним нотаріусом № 215/02-14 від 29 листопада 2023 року чітко вбачається, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_12 . Чинним законодавством не встановлено граничного терміну для отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивач в рамках цієі? цивільноі? справи належним чином прии?няв спадщину за померлою ОСОБА_14 , а тому є власником спадкового маи?на з моменту відкриття спадщини і може захищати своі? права шляхом звернення до суду. Свою бездіяльність протягом наведеного строку у понад два роки відповідач жодним чином не пояснює. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Від представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісіда Солюшн» надійшли письмові пояснення щодо предмету спору, в яких вони вказують на те, що 20 червня 2018 року ТОВ «ФК «Браво» згідно Договору № 1419/44.4-1, було відступлене право вимоги за Кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року, боржник ОСОБА_4 на користь ТОВ «Ісіда Солюшн». Згідно Договору № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року до нового кредитора ТОВ « Ісіда Солюшн» встановлено перехід права первісного кредитора, як кредитора в грошових зобов?язаннях, що виникли із основного договору. Сума права вимоги за Кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року, що відступлена первісним кредитором новому кредитору за договором відступлення № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року становить: 872 173,18 грн. (вісімсот сімдесят дві тисячі сто сімдесят три гривні 18 коп., що за офіційним курсом НБУ, станом на 13 червня 2017 року складає в еквіваленті 33 454, 15 доларів США (тридцять три тисячі чотириста п?ятдесят чотири долари США 15 центів, з яких заборгованість з повернення основної суми кредиту - 316 067, 37 грн., що за офіційним курсом НБУ, станом на 13 червня 2017 року складає еквівалент - 12123,47 доларів США, заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 556105,81 грн., що за офіціним курсом НБУ, станом на 13 червня 2017 року складає еквівалент - 21330, 68 доларів США. 21 червня 2018 року новим кредитором ТОВ «Ісіда Солюшн» було направлено ОСОБА_4 повідомлення, в якому було зазначено про відступлення права вимоги за кредитним договором та зазначено про необхідність погасити заборгованість на користь нового кредитора, яка переуступлена згідно № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року. Зазначена вимога нового кредитора не була виконана. У зв?язку з непогашенням заборгованості за Кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною Іриною Георгіївною було вчинено виконавчий напис № 22 від 28 травня 2019 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Ісіда Солюшн» заборгованості у розмірі: 872 173,18 грн, що з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису складало 874 673,18 грн. Зазначений виконавчий напис було спрямовано ТОВ «Ісіда Солюшн» на примусове виконання. 24 лютого 2021 року ТОВ «Ісіда Солюшн» було отримано постанову приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. про закінчення виконавчого провадження ВП № 59971067 від 15 жовтня 2019 року, оскільки настала смерть ОСОБА_4 . У зв?язку з отриманням 24 лютого 2021 року постанови про закінчення примусового виконання виконавчого напису за заявою ТОВ «Ісіда Солюшн» було здійснено ознайомлення з виконавчим провадженням та отримано квитанцію про те, що постанова винесена приватним виконавцем Мойсеєнко Д.П була направлена на адрес ТОВ «Ісіда Солюшн» 12 лютого 2021 року. Також, згідно матеріалів виконавчого провадження міститься довідка видана приватним нотаріусом Кравченко О.О., в якій зазначено про відкриття спадкової справи № 13/2017, номер у спадковому реєстрі 60763554, яка надана приватному виконавцю 27 вересня 2019 року чоловіком померлої ОСОБА_15 ?євим K.B. Матеріали виконавчого провадження BП № 59971067 також містять завірену довідку від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. від 07 грудня 2017 року видану ОСОБА_1 про те, що він та його малолітній син ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_4 . Зазначене свідчить про обізнаність спадкоємців про наявність не погашеного боргу ОСОБА_4 та наявність виконавчого провадження відкритого за виконавчим написом нотаріуса, де стягувачем є новий кредитор ТОВ «Ісіда Солюшн». Однак, родичі/спадкоємці ОСОБА_8 про відкриття спадщини не повідомили ТОВ «Ісіда Солюшн», порушивши норми ч. 1 ст. 1281 ЦК України. На підставі отриманих документів виконавчого провадження та керуючись ч. 2 ст. 1281 ЦК України ТОВ «Ісіда Солюшн» було направлено до приватного нотаріуса Кравченко О.О. та до Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора про включення боргових вимог щодо ОСОБА_4 за № 13 від 15 червня 2021 року. У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 зобов`язання за кредитним договором № 5622414 перед ТОВ «Ісіда Солюшн» перейшло до її правонаступників спадкоємців відповідно до вимог статей 1281, 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи те, що борг ОСОБА_4 до наступного часу не погашено, а порушення вимог кредитного договору № 5622414 від 23 серпня 2007 року продовжують діяти, що свідчить про порушення, яке триває. На час подання пояснень до суду у ТОВ «Ісіда Солюшн» відсутня інформація щодо отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину та про коло спадкоємців. Від приватного нотаріуса Кравченко О.О. на адресу ТОВ «Ісіда Солюшн» не надходило повідомлення ані про включення кредиторських вимог третьої особи до спадкової маси ОСОБА_8 , ані про видачу свідоцтва спадкоємцям про право на спадщину померлої. Від Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори до ТОВ «Ісіда Солюшн» надійшов лист від 30 червня 2021 року № 677/01-16 про отримання претензії кредитора від 15 червня 2021 року № 13 та про пересилання претензії за належністю до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. Так, спадкоємці були обізнані про існування виконавчого провадження та відступлення права вимоги за кредитом на користь нового кредитора ТОВ «Ісіда Солюшн» з 27 вересня 2019 року, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 59971067. Однак до наступного часу спадкоємці до ТОВ «Ісіда Солюшн» не звертались та договір № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року про відступлення права вимоги за кредитом спадкоємцями не оскаржувався та судом не визнавався недійним. Так, договір № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року про перехід права вимоги за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року до нового кредитора ТОВ «Ісіда Солюшн» є дійсним та підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «Ісіда Солюшн» просив відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю.

Не погоджуючись з письмовими поясненнями третьої особи ТОВ «Ісіда Солюшн», представником позивача були подані заперечення, які зводяться до того, що доводи третьої особи від самого початку помилкового гуртуються на твердженнях про перехід права вимоги від банку до ТОВ «Фінансова компанія «Браво» та згодом до ТОВ «Ісіда Солюшн». Наведене повною мірою не відповідає дійсності, оскільки на момент укладення договору про відступлення права вимоги у АТ «ПУМБ» вже не було прав кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором, що тягне за собою відсутність правових наслідків за цим договором. Кредитний договір № 5622414 від 23 серпня 2007 року, права вимоги за яким нібито були частково передані ТОВ «Ісіда Солюшн», укладався між ОСОБА_4 та ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український міжнародний банк». На забезпечення виконання зобов`язань було укладено договір іпотеки № 5622558. У рішенні Верховного Суду від 17 березня 2021 року по справі № 206/4723/17 зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що зроблено актовий запис за № 538. Заявою від 10 серпня 2015 року мати ОСОБА_4 ОСОБА_7 повідомила ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про смерть ОСОБА_4 , про що свідчить відмінка банку про її реєстрацію за № 120/708/02. Однак банк всупереч вимогам статті 1281 ЦК України не направляв на адресу спадкоємців претензію про повернення кредитних коштів у визначені строки (строк сплинув 10 лютого 2016 року). Сплив визначених в ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Оскільки з боку банку пропущено шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємців за основним і додатковим зобов`язаннями, що випливають з кредитного договору, такі зобов`язання є припиненими, а іпотека, в свою чергу, є припиненою у зв`язку із припиненням основного зобов`язання (кредитного договору). Наведений факт також встановлено Верховним Судом у постанові від 17 березня 2021 року по справі № 206/4723/17. Верховний Суд в своєму рішенні встановив припинення зобов`язань спадкоємців позичальника перед АТ «ПУМБ», що випливають із Кредитного договору № 5622414 як основних, так і додаткових, в силу закінчення преклюзивних строків пред`явлення таких вимог банком згідно ст. 1281 та 1282 ЦК України, а саме закінчення шестимісячного строку з моменту, коли Банк був обізнаний про смерть позичальника/іпотекодавця ОСОБА_8 . Таким чином, на момент укладення між АТ «ПУМБ» та ТОВ «Фінансова компанія «Браво» договору про відступлення права вимоги № 1419/44.4 від 13 червня 2017 року, у АТ «ПУМБ» вже понад рік як не було прав кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року. Тобто, Банк відступив право грошової вимоги за кредитом, вимог за яким на момент вчинення правочину не існувало. Передача неіснуючого права вимоги не породжує правових наслідків. Факт реальності відступлення права вимоги за спірним кредитним договором до інших осіб не доведено, а сам договір має виключно формальний характер. 05 вересня 2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діною Петрівною було винесено Постанову, якою відкрито виконавче провадження № 59971067 за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної І.Г. № 22 від 28 травня 2019 року щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Ісіда Солюшн» заборгованості у розмірі 100 000,00 грн. у свою чергу навіть з договору № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Браво» та ТОВ «Ісіда Солюшн», вбачається, що сума вимоги становить 872 173,18 грн, а сума у виконавчому написі сказана 874 673,18 грн. Отримавши копію зазначеної постанови, направленої ОСОБА_4 , позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суд з позовом про визнання її протиправною та скасування (справа № 160/9627/19). Навіть в обґрунтуванні позовних вимог позивач вказував на те, що йому відомо, що ОСОБА_4 не укладала будь-які договори з ТОВ «Ісіда Солюшн» та не отримувала від даної організації жодних грошових коштів, а виконавчий напис № 22 від 28 травня 2019 року виданий незаконно. При цьому у матеріалах судової справи № 160/9627/19 відсутнє посилання на кредитний договір № 5622414 від 23серпня 2007 року чи про будь-який договір відступлення права вимоги щодо нього. З матеріалами виконавчого провадження позивач не ознайомлювався. Розгляд справи завершився винесенням ухвали від 17 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що під час судового розгляду виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника. З наведеного вище вбачається, що позивачу не було, і об`єктивно не могло бути відомо про наявність будь-якого відступлення права вимоги за кредитним договором і сам факт такого відступлення викликає обґрунтовані сумніви. Більше того, обставина відступлення права вимоги за кредитним договором від АТ «ПУМБ» до ТОВ «Фінансова компанія «Браво» і згодом до ТОВ «Ісіда Солюшн», вперше спливає тільки зараз у 2024 році. До цього часу відповідач жодного разу не заявляв про це, зокрема в рамках справи № 206/4723/17, яка розглядалася судами трьох інстанцій протягом трьох років, завжди виходивши з позиції, що банк є єдиним кредитором. Так само жоден з «нових кредиторів» не заявляв про себе та не звертався з позовами до позивача. Право вимоги до спадкоємців померлої ОСОБА_4 мало бути пред`явлене не пізніше 10 лютого 2016 року, однак до зазначеної дати відповідач з відповідною вимогою за основним і додатковим зобов`язаннями, що випливають з кредитного договору до спадкоємців позичальника не звертався, тобто пропустив строк, встановлений у статті 1281 ЦК України, відповідно такі зобов`язання є припиненими, а іпотека, в свою чергу, є припиненою у зв`язку із припиненням основного зобов`язання.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 березня 2024 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 липня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісіда Солюшн». Поновлено Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» строк для подачі відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кравченка Олександра Олексійовича належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 13/2017 відкритої за фактом смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_9 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - адвоката Посметої Маї Миколаївни про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача Чуміна К.Г. в судовому засіданні підтримала позовну заяву та всі надані нею письмові пояснення та заперечення, просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Представник відповідача Посметна М.М. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісіда Солюшн» в судове не з`явився.

Від третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла спільна заява, в якій вони підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши доводи та аргументи сторін, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк», було укладено кредитний договір № 5622414, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 100 000,00 дол. США (т. 1 а.с. 115-121).

23 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір № 5622558 для забезпечення виконання ОСОБА_4 кредитного договору № 5622414 від 23 серпня 2007 року укладеного між нею та банком (т. 1 а.с. 10-14, 122-126).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року по справі № 206/5269/14-ц, стягнуто із ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованість за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року, станом на 15 липня 2014 року, яка складається із: заборгованості за кредитом 48 332,22 дол. США, заборгованості за непогашеними процентами за користування кредитом 3 491,38 дол. США, сума пені за порушення строків виконання зобов`язання - 1 965,58 дол. США, сума штрафів за порушення обов`язків 1 000 дол. США, а всього 54 789 доларів 18 центів США, а також стягнуто суму штрафів за порушення обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування 74 035 грн. 50 коп. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» повернення суми сплаченого судового збору у розмірі 3 654 грн. (т. 1 а.с. 109-111).

З вимоги (попередження стосовно ухвалення рішення ПАТ «ПУМБ» про прийняття предмету іпотеки у свою власність) вих. № 4415/13 від 07 березня 2015 року до ОСОБА_4 вбачається, що станом на 07 березня 2015 року боржник ОСОБА_4 порушила зобов`язання за кредитним договором та має несплачену в строк заборгованість перед банком у розмірі 42 168,10 дол. США, з яких: 13 599,28 дол. США прострочена заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. У зв`язку з наявною сумою заборгованістю банк вимагає усунути порушення зобов`язань за вказаним кредитним договором, у випадку невиконання законних вимог банку, буде змушений через 30 днів з моменту отримання цієї вимоги розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказана вимога була отримана ОСОБА_4 17 березня 2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням з її особистим підписом в графі вручено (т. 1 а.с. 107-108).

З свідоцтва про смерть, виданого 29 травня 2015 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис за № 538 (т. 1 а.с. 15).

Відповідно до висновку про вартість майна від 02 червня 2017 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності, асоціація «УкрЕксПроБуд», було проведено оцінку нерухомого майна, яким є домоволодіння, реєстраційний номер у реєстрі прав власності на нерухоме майно 9758076, що складається з: А-1 житловий будинок, обладнаний цеглою, загальною площею: 80,9 кв.м., житловою площею: 49,7 кв.м., Б - літня кухня шл/бд, В - сарай цегла, Г - теплиця цегла, Д - убиральня цегла, Ж - сарай шл/бл, Є - вихід у погріб шл/бл, И - навіс, К - навіс, 1-9,1,11-споруди, на земельній ділянці з цільовим призначенням обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0999 га, кадастровий номер: :09:267:0004, за адресою: АДРЕСА_1 . Ринкова вартість об`єкта оцінки на 02 червня 2017 року склала: 941 581,00 гривень (т.1 а.с. 106, 151).

08 червня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. було заведено спадкову справу № 13/2017 індекс справи 02-14 відносно померлої ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 53-248).

13 червня 2017 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «БРАВО» було укладено договір про відступлення права вимоги № 1419/44.4. Предметом вказаного договору є відступлення первісним кредитором новому кредиторові, а новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 . В силу цього договору до нового кредитора перейшли права первісного кредитора як кредитора в грошових зобов`язаннях, що виникли з основного договору. права грошової вимоги за основним договором переходить до нового кредитора з моменту укладення даного договору (т. 1 а.с. 73-74).

Відповідно до виписки по особовому рахунку кредитної заборгованості по операціям з клієнта банку ОСОБА_4 від 31 липня 2017 року сума заборгованості склала 939 193,90 гривень (т. 1 а.с. 105).

07 грудня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. була видана довідка за № 402/01-16 ОСОБА_1 про те, що він та його малолітній син ОСОБА_3 є спадкоємцями після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 202).

20 червня 2018 року між ТОВ «ФК «БРАВО» та ТОВ «Ісіда Солюшн» укладено договір про відступлення права вимоги № 1419/44.4-1, за яким первісний кредитор відступає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить первісному кредиторові на підставі договору про відступлення права вимоги № 1419/44.4 від 13 червня 2017 року укладеного між первісним кредитором та ПАТ «ПУМБ» і стає кредитором за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року, укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 98).

20 червня 2018 року між ТОВ «ФК «БРАВО» та ТОВ «Ісіда Солюшн» було підписано акт прийому передачі до договору про відступлення права вимоги № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року (т. 2 а.с. 5).

21 червня 2018 року на адресу померлої ОСОБА_4 ТОВ «ФК «Браво» за вих. № 50 направлено повідомлення, що ТОВ «ФК «БРАВО» відступило ТОВ «Ісіда Солюшн» право грошової вимоги за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 6).

28 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі під № 22.

Відповідно до виконавчого напису було стягнуто на користь ТОВ «Ісіда Солюшн», який є новим кредитором по договору про відступлення права вимоги № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року заборгованості за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року з боржника ОСОБА_4 . Станом на 28 травня 2019 року заборгованість ОСОБА_4 по договору про відступлення права вимоги № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року не погашена. Загальна сума грошових вимог склала: 872 173,18 гривень, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 червня 2017 року дорівнює еквівалент 33 454,15 доларів США, з яких: заборгованість з повернення основної суми кредиту 316 067,37 гривень, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 червня 2017 року складає в еквіваленті 12 123,47 доларів США; заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом 556 105,81 гривень, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 червня 2017 року склала в еквіваленті 21 330,68 доларів США. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача ТОВ «Ісіда Солюшн» в розмірі 2 500,00 гривень.

Таким чином, загальна сума яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_4 на користь ТОВ «Ісіда Солюшн» склала 872 173,18 грн. (вісімсот сімдесят дві тисячі сто сімдесят три гривні 18 копійок), що за офіційним курсом НБУ станом на 13 червня 2017 року дорівнює еквівалент 33 454.15 доларів США (тридцять три тисячі чотириста п?ятдесят чотири долари США 15 центів), що з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису склало 874 673.18 грн. (вісімсот сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят три гривні 18 копійок) (т. 2 а.с. 8).

15 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59971067, якою припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_4 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (т. 2 а.с. 9).

Постановою Верховного Суду від 17 березня 2021 року по справі № 206/4723/17 рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року в частині вирішення позовних вимог до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області відмовлено. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року в частині вирішення позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 червня 2017 року № 35730923 скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_16 , який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 червня 2017 року № 35730923 відмовлено. В іншій частині рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2019 року залишено без змін (т. 1 а.с. 22-44).

15 червня 2021 року ТОВ «Ісіда Солюшн» за вих. № 13 на адресу Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Кравченко О.О. було направлено заяву (претензію кредитора) про включення боргових вимог до спадкової маси.

В прохальній частині претензії ТОВ «Ісіда Солюшн» просив включити до спадкової справи ОСОБА_4 , вимоги ТОВ «Ісіда Солюшн», які випливають з кредитного договору № 5622414 від 23 серпня 2007 року та договору про відступлення права вимоги № 1419/44.4-1 від 20 червня 2018 року у розмірі: 872 173, 18грн. (вісімсот сімдесят дві тисячі сто сімдесят три гривні 18 коп., що за офіційним курсом НБУ, станом на 13 червня 2017 року складає в еквіваленті 33 454, 15 доларів США (тридцять три тисячі чотириста п?ятдесят чотири долари США 15 центів). Зареєструвати дану заяву (претензію) ТОВ «Ісіда Солюшн» про включення боргових вимог до спадкової маси в книзі обліку спадкових справ. Повідомити спадкоємців про дану претензію. У разі звернення спадкоємців до нотаріальної кантори з заявами про отримання спадщини ОСОБА_4 , повідомити ТОВ «Ісіда Солюшн» (кредитора) про коло осіб, що отримали свідоцтво про право на спадщину (т. 2 а.с. 11-12).

30 червня 2021 року Восьмою Дніпровської державною нотаріальною конторою за вих. № 677/01-16 на адресу ТОВ «Ісіда Солюшн» направлено повідомлення, що отримана претензія від 15 червня 2021 року за вих. 13 до спадкоємців ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслана ними за належністю, для долучення до спадкової справи № 13/2017 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кравченка О.О. (т. 2 а.с. 14).

З вимог про усунення порушення основного зобов`язання АТ «ПУМБ» вих. № 4448 та вих. № 4450 від 14 грудня 2021 року та вих. № 4450 до ОСОБА_1 встановлено, що заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року станом на 14 грудня 2021 року (включно) склала 941 581,00 гривень.

У зв`язку із вказаною обставиною банк вимагає усунути порушення зобов`язань за вказаним кредитним договором, у випадку невиконання законних вимог банку, буде змушений через 30 днів з моменту отримання цієї вимоги розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, які надійшли рекомендованим листом з описом та отримано ОСОБА_1 15 грудня 2021 року, що підтверджується його особистим підписом в поштовому повідомленні про вручення (т. 1 а.с. 45-48).

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на адресу АТ «ПУМБ» були направлені письмові заперечення на вимоги банку за вих. №№ 4448, 4449, 4450, 4451 від 14 грудня 2021 року, які були направлені АТ «ПУМБ» рекомендованим листом з листом описом (т. 1 а.с. 49-51).

З повідомлення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кравченка О.О. № 215/02-14 від 29 листопада 2023 року за спадковою справою № 13/2017 встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 21).

04 квітня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. було зареєстровано в реєстрі під № 784, 785 (спадкова справа № 13/2017) свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/3 частки домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 199, 201).

Також, 04 квітня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. було зареєстровано в реєстрі під № 786, 787 (спадкова справа № 13/2017) свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/3 частки домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 203, 205).

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. 04 квітня 2024 року було зареєстровано в реєстрі під № 788, 789 (спадкова справа № 13/2017) свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким ОСОБА_3 є спадкоємцем 1/3 частки домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 207, 209).

24 травня 2024 року за вих. № КНО-44.2.2/297 представником АТ «ПУМБ» на адресу ОСОБА_1 , який діє від себе та в інтересах неповнолітньої особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 була направлена вимога кредитора до спадкоємців про виконання зобов`язання ОСОБА_4 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 5622414 від 23 серпня 2007 року, договору іпотеки № 5622558 від 23 серпня 2007 року та погасити заборгованість у розмірі 941 581,00 гривень (т. 1 а.с. 156-158).

Відповідно до наданого АТ «ПУМБ» розрахунку суми дострокового погашення кредиту № 5622414 від 23 серпня 2007 року ОСОБА_4 станом на 24 травня 2024 року, сума дострокового погашення склала 70 468,44 гривень, з яких: 48 332,22 гривень основний борг, що складається з: 28 432,44 гривень термінова сума, 19 899,78 гривень прострочена сума; 22 136,22 гривень відсотки, що складаються з: 184,60 гривень термінова сплата, 21 951,62 гривень прострочена сума (т. 1 а.с. 104).

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано право власності у розмірі по 1/3 на кожного на предмет іпотеки Банку, а саме: домоволодіння та земельну ділянку розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 215-218).

Виниклі між сторонам спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, під спадкуванням розуміється перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, згідно статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Цивільне законодавство чітко визначає, що до спадкової маси входять не тільки майнові права спадкодавця, а і його обов`язки, покладені на спадкодавця і не виконанні на момент відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1 статті 1268 ЦК України спадкоємці мають право прийняти спадщину або не прийняти її, а також не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Так, в обґрунтування неможливості часткового прийняття спадщини у пункті 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись, а спадкоємець, який прийняв спадщину, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Це безумовно означає, що спадкоємці, які прийняли спадщину є спадкоємцями не тільки прав, а й обов`язків спадкодавця, які існували на момент відкриття спадщини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 3 липня 2018 року № 2478-VIII (надалі Закон), було внесено зміни, крім іншого, до ст. 1281 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України, Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону встановлено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

За приписами ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора спадкодавця повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Статтею 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину, тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за вдачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу було достеменно відомо про наявність заборгованості померлої ОСОБА_4 перед АТ «ПУМБ», однак всі спадкоємці, які фактично прийняли спадщину, не повідомили відповідача, як кредитора спадкодавця про відкриття спадщини та про смерть спадкодавця, а також про саме прийняття ними спадщини, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 1281 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1298 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.

В даній справі, яка розглядається, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що спадкоємці зволікали з виконанням свого обов`язку з отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з невідомих причин, оскільки з Інформаційної довідки з державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину, лише 04 квітня 2024 року (т. 1 а.с.152-155), а про їх отримання банк взагалі не повідомили.

Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі наявності заборони нотаріус повідомляє про це спадкоємців та письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину.

На час розгляду справи, відповідачем АТ «ПУМБ» також не отримувалось від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кравченко Олександра Олексійовича повідомлення про видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_4 , у відповідності до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а сам нотаріус Кравченко О.О. зобов`язаний був належним чином повідомити спадкоємців ОСОБА_4 про наявність зареєстрованої Іпотеки та наявних іпотечних обтяжень.

За таких обставин, суд вважає, що за відповідачем АТ «ПУМБ» залишається право на пред`явлення вимог спадкоємцям ОСОБА_4 після отриманням ними свідоцтва про право на спадщину, як це передбачено ч. 2 ст. 1281 ЦК України, оскільки згідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону встановлено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію.

Як було встановлено під час розгляду справи відповідач, отримавши інформацію з Державного реєстру нерухомого майна станом на 10.04.2024 року та дізнавшись про отримання свідоцтв про право на спадщину спадкоємцями ОСОБА_4 , в порядку ч. 2 ст. 1281 ЦК України, пред`явив свої вимоги до спадкоємців боржника, надіславши 24 травня 2024 року до спадкоємців та до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кравченка О.О. вимоги № КНО-44.2.2/298 від 24.05.2024 р., № КНО-44.2.2/298 від 24.05.2024 р. щодо виконання наявного зобов`язання померлої перед банком та щодо включення боргових вимог банку до спадкової справи, відкритої у зв`язку і смертю ОСОБА_4 (т. 1 а.с.152-160 та т. 2 а.с.213-214).

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Як було встановлено під час розгляду справи, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року у справі № 206/5269/14 досі не виконано, а вимоги № КНО-44.2.2/298 від 24 травня 2024 року, № КНО-44.2.2/298 від 24 травня 2024 року теж залишились без виконання.

Позивач та треті особи, як спадкоємці ОСОБА_4 не виконують своїх зобов`язань щодо задоволення вимог банку, а приватний нотаріус Кравченко О.О. не повідомив банк, як Іпотекодержателя про видачу свідоцтва про право на спадщину та не надав будь-яких відповідей щодо повідомлення спадкоємців про наявність боргу перед банком.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Пунктом 1 статті 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, при цьому, кожний спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Нотаріусом було належним чином повідомлено спадкоємців про наявні кредиторські вимоги банку, однак останні не висловили будь-яким чином намір погасити кредитну заборгованість ОСОБА_4 , а зволікали з виконанням передбаченого статтею 1297 Цивільного кодексу України обов`язку звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, звертаючись до суду 6 березня 2024 року з вказаним позовом, позивач та треті особи ще не отримували свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , а про факт того, що лише 4 квітня 2024 року (через місяць після подання позову) позивач та треті особи отримали Свідоцтва про право на спадщину на предмет іпотеки, відповідач дізнався вже під час розгляду справи та лише після цього надав суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10 травня 2024 року, в якій міститься інформація про отримання Свідоцтва про право на спадщину та заявив клопотання перед судом про витребування спадкової справи, яке суд задовольнив, бо в іншому випадку теж був би не обізнаним про повне коло спадкоємців, які отримали спадщину.

Таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що останній був обізнаний про коло спадкоємців, які отримали свідоцтва лише під час розгляду справи та не міг звернутись з відповідними вимогами до них лише на підставі заяви матері померлої ОСОБА_7 від 10 серпня 2015 року, яка повідомила банк тільки про факт настання смерті ОСОБА_17 без повідомлення кола спадкоємців.

Отже, звернення відповідача, як кредитора з вимогами до спадкоємців після отримання ними 04 квітня 2024 року свідоцтв про право на спадщину на предмет іпотеки, є цілком правомірним та обумовлюється вимогами ч. 2 ст. 1281 ЦК України, за змістом яких Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018).

Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018).

Разом з цим, частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 3 липня 2018 року № 2478-VIII передбачено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Щодо строків для пред`явлення кредиторами вимог після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 3 липня 2018 року № 2478-VIII, також була висловлена правова позиція і в Постанові КЦС ВС від 31.03.2021 по справі № 650/1180/19, де суд зазначив наступне : « …Позичальник ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, борг не повернув. При цьому у розписці від 19 листопада 2005 року не встановлено строк повернення позики. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03 липня 2018 року № 2478- VIII «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», що набрав чинності 04 листопада 2018 року і введений в дію 04 лютого 2019 року, встановлено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію. Спірні правовідносини виникли 22 вересня 2018 року, після смерті спадкодавця, ОСОБА_2 прийняла спадщину 05 лютого 2019 року, відтак, застосуванню підлягає положення статті 1281 ЦК України у редакції після прийняття Закону України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», тому апеляційний суд дійшов передчасного висновку про порушення позивачем строку пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника. Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, 382 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище положення закону уваги не звернув, застосував положення статті 1281 ЦК України у редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування, що призвело до неправильного вирішення справи…».

Таким чином, відповідач АТ «ПУМБ» з дотриманням вимог Закону пред`явив свої вимоги: № КНО-44.2.2/298 від 24 травня 2024 року, № КНО-44.2.2/298 від 24 травня 2024 року до спадкоємців ОСОБА_4 після отримання ними 04 квітня 2024 року свідоцтв про на спадщину, тобто з дотриманням строків визначених частиною другою статті 1281 в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки, скасування державної реєстрації заборон та обтяжень є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає за необхідне надати оцінку твердженням позивача про належний спосіб захисту його прав, який обумовлюється підтвердженням (визнанням) існуючого стану прав і обов`язків у відносинах між сторонами по справі для правової визначеності в цих відносинах між ними.

Так, за змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положення ст. 16 ЦК України не передбачають способу захисту права та інтересів шляхом визнання договору припиненим, а реалізація таких способів захисту як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору.

Так, позивач звертаючись до суду з вимогами про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором та визнання припиненою іпотеки, позивач намагається досягнути визначеності в цих відносинах між сторонами по справі та отримати підтвердження судом припинення прав кредитора на вимоги до спадкоємців.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17, звернуто увагу на належний спосіб захисту, як визнання відсутності права відповідача.

Захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів.

Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимог.

Тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу.

Отже, позовна вимога про встановлення факту того, що договір припинився є неналежним способом захисту прав та інтересів позивача, адже правова невизначеність у відносинах банка та позивача щодо стану взаємних прав та обов`язків за обов`язком погашення боргу Спадкодавця цілком об`єктивно визначена й позивач обізнаний про свій обов`язок.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорено відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання є договір.

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Тобто, договірні правовідносини виникають саме на підставі договорів. Правовідносинами є відносини, змістом яких є права та обов`язки сторін. Зокрема, змістом зобов`язальних правовідносин є обов`язок однієї сторони (боржника) вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії та кореспондуюче право кредитора вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Передбачений законом спосіб захисту у вигляді припинення судом існуючого правовідношення на майбутнє (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України) за своєю правовою суттю відрізняється від способу захисту у вигляді визнання судом припиненим договору в минулому, який законом не передбачений.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що «підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України ). Тобто договірні правовідносини виникають саме на підставі договорів. Водночас поняття правочину (зокрема поняття договору) і поняття правовідносин не є тотожними. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Правовідносинами є відносини, змістом яких є права та обов`язки сторін. Зокрема, змістом зобов`язальних правовідносин є обов`язок однієї сторони (боржника) вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії та кореспондуюче право кредитора вимагати від боржника виконання цього обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком про наявність тісного зв`язку між договорами та договірними правовідносинами, оскільки такі правовідносини виникають саме з договорів, а подальший розвиток правовідносин може бути зумовлений, у тому числі (але не виключно), умовами договору. Водночас подальші зміни правовідносин, зокрема припинення прав та обов`язків з договору, не обов`язково пов`язані зі зміною чи припиненням договору...»; «Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновком про те, що припинення обов`язку за договором тісно пов`язане з припиненням самого договору. Щодо посилань на статті 997 1008 1044 ЦК України, якими передбачено право припинення відповідних договорів, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на таке. За змістом частин другої - шостої статті 997 ЦК України цією статтею передбачені випадки односторонньої відмови від договору страхування страхувальником або страховиком. Така відмова здійснюється шляхом вчинення одностороннього правочину управленою стороною, а не за рішенням суду. Отже, зазначена стаття не встановлює способів захисту. Статтею 1008 ЦК України передбачені випадки припинення договору доручення внаслідок таких юридичних фактів: відмови довірителя або повіреного від договору; визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; смерті довірителя або повіреного. Зазначена стаття не встановлює випадків припинення договору за рішенням суду, а тому і не встановлює способів захисту. Статтею 1044 ЦК України також не встановлено випадків припинення договору управління майном за рішенням суду, отже, не встановлено способів захисту. Передбачений законом спосіб захисту у вигляді припинення судом існуючого правовідношення на майбутнє (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України) за своєю правовою суттю відрізняється від способу захисту у вигляді визнання судом припиненим договору в минулому, який законом не передбачений».

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Тому позовна вимога про визнання іпотечного договору припиненим не підлягає задоволенню з тих підстав, що не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим.

Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Відмовляючи у задоволенні позову у заявлений позивачем спосіб, суд також враховує ту обставину, що 15 жовтня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 206/5214/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно, одержане у спадщину, було відкрито провадження у справі (т. 3 а.с. 8-9), в рамках якої ОСОБА_1 та інші спадкоємці мають право у процесуальний спосіб довести безпідставність вимог АТ «ПУМБ» до спадкоємців з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у подібних правовідносинахта постанови Верховного Суду від 17 березня 2021 року по справі № 206/4723/17.

Враховуючи фактично встановлені в судовому засіданні обставини справи та розглядаючи справу на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, дотримуючись засад змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи правові висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, як того вимагають приписи ст..ст. 12, 13 ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у заявлений спосіб.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10 - 13, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісіда Солюшн», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки, скасування державної реєстрації заборон та обтяжень відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук