ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/898/24
Провадження № 2/483/48/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Шилінскас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0016 за тією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, після смерті якої відкрилася спадщина на зазначене нерухоме майно. Оскільки реалізувати своє право на спадщину в позасудовому порядку вона не має можливості через залишення спадкової справи, заведеної за її заявою після смерті матері, у нотаріальній конторі на непідконтрольній державі Україна території, а нотаріальні документи не були вивезені з цієї території, вона змушена звернутися з позовом до суду.

25 жовтня 2024 року представником позивачки подано заяву про уточнення позовних вимог в частині зміни нумерації спадковому житловому будинку, а саме № 3 замість № 2 (а.с. 102-112).

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у жодне судове засідання не з`явилася, згідно з даними Єдиного демографічного реєстру, зареєстрована у м. Вугледар Донецької області, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена засобами поштового зв`язку та через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади у мережі інтернет.

Разом із тим, на офіційну електронну адресу суду надходили письмові заяви від її імені про визнання позову, однак вказані заяви не були засвідчені кваліфікованим електронним цифровим підписом відповідачки.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань та наслідки недотримання таких вимог визначені у статті 183 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

У частині четвертій статті 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуюче наведене, а також те що відповідачці судом було роз`яснено порядок подання до суду документів в електронному вигляді (на електронну пошту та через підсистему «Електронний суд»), заяви ОСОБА_2 про визнання позову без ідентифікації її як підписанта, на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України, підлягають залишенню без розгляду.

При цьому суд критично ставиться до надісланої від імені відповідачки з міста Дніпра на адресу суду засобами поштового зв`язку заяви про визнання позову, оскільки до неї не долучено засвідчену підписом заявниці копію паспорта, ідентифікувати особу відправника неможливо, хоча судом було роз`яснено порядок подання відповідних заяв.

Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_5 (а.с. 26).

13 серпня 1984 року ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_1 та змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 27).

ОСОБА_7 29 березня 1967 року уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с. 23, 30).

З наведених та досліджених судом доказів встановлено, що позивачка є донькою ОСОБА_3 .

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_10 є також донькою ОСОБА_3 (а.с. 22, 29).

За життя ОСОБА_3 склала заповіти на ім`я своєї доньки ОСОБА_2 , а саме: 09 вересня 2008 року, яким заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку та житловий будинок АДРЕСА_1 ; 07 червня 2011 року, яким заповіла останній усе своє майно (а.с. 89, 128-130).

26 грудня 2012 року ОСОБА_3 , не змінивши останній заповіт, померла (а.с. 31).

Судом також встановлено, що спадкодавиці на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка з кадастровим номером :03:005:0016 (а.с. 32-33, 113, 36-55).

Зі змісту інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкових справ № 78332662 від 12 вересня 2024 року слідує, що 17 квітня 2013 року Вуглердарською державною нотаріальною конторою Волноваського району Донецької області після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 35, однак зазначений витяг не містить відомостей про особу, яка звернулася із заявою про відкриття спадщини (а.с. 88).

Судом також встановлено, що з 19 липня 2023 року оголошено простій Вуглердарської державної нотаріальної контори Волноваського району Донецької області, але документи нотаріального діловодства і архіву вказаної нотаріальної контори до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, не були вивезені з адреси розташування контори у зв`язку з веденням активних бойових дій на території Донецької області (а.с. 15, 25).

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно зі статтею 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

З аналізу вказаних правових норм слідує, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася у день смерті останньої, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 та місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавці - м. Вугледар Донецької області.

За змістом паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , копія якого наявна у матеріалах справи, відповідачка ОСОБА_2 , на яку спадкодавицею складено заповіт, зареєстрована у АДРЕСА_3 , що збігається з місцем смерті спадкодавиці (а.с. 20).

Натомість, за змістом паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , копія якого наявна у матеріалах справи, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , а отже місце реєстрації позивачки відмінне від місця смерті спадкодавиці ОСОБА_3 ..

Вказане свідчить про те, що позивачка в порядку, визначеному частиною 3 статті 1268 ЦК України, а саме фактом проживання зі спадкодавцем на момент смерті, спадщину не прийняла.

Разом із тим, встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, сплинув 27 червня 2013 року.

Доказів того, що позивачка у встановлений законом строк прийняла спадщину, суду не надано.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування не виконала не довела належними та допустимими доказами факту прийняття саме нею спадщини після смерті ОСОБА_3 , а досліджені судом докази, зокрема складені на відповідачку заповіти та реєстрація останньої за місцем смерті спадкодавиці, у своїй сукупності під час їх оцінки за притаманним цивільному судочинству стандарту доведеності «баланс ймовірностей» вказують на більшу вірогідність того, що спадкова справа заведена не за заявою позивачки, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому він компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча: