справа № 399/860/24
провадження № 2/399/39/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Шульженко В.В.,

при секретарі судового засідання - Москаль Т.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

законного представника позивача, ОСОБА_2 , представника позивача, адвоката Іващенка І.Ю.,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника органу опіки та піклування Онуфріївської селищної ради, Філатової Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом в якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_1 .

Обґрунтовані позовні вимоги тим, що позивач проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка займається вихованням та утриманням свого сина. Позивач навчається у 10 класі Онуфріївського ліцею Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Батьком позивача є ОСОБА_3 , який також проживає за вищевказаною адресою. Ніякою участі у вихованні сина та його утриманні відповідач не приймає. В середині 2024 відносини між позивачем та відповідачем погіршилися через поведінку відповідача, який зловживає спиртними напоями, вранці йде з дому та повертається ввечері в нетверезому стані. Відповідач не бажає надавати поради своєму сину, його утримувати, цікавитися його станом здоров`я, готувати до дорослого життя. Розмови з відповідачем щодо його відношення до сина ні до чого не призвели, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом. Метою якого є виправлення поведінки відповідача, що дасть можливість відповідачу задуматися про своє відношення до своїх батьківських обов`язків та виправитися.

Наводячи у позовній заяві нормативно-правовеобґрунтування позову, на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13.12.2024 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі законного представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Призначено підготовче засідання. Задоволено клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору. Відмовлено у зобов`язанні органу опіки та піклування надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Ухвалою суду від 13.02.2025 продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.

Ухвалою суду від 18.02.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач, його законний представник та представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, що зазначені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник позивача додав, що позивач проживає в одному будинку з батьками, але батько з ним не спілкується, не утримує його, не сприяє в отриманні ним професії. Має заборгованість по сплаті аліментів, зловживає спиртними напоями. При складанні висновку органом опіки та піклування, останніми проігноровано вищевказане, та на їх думку є недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Вважав, що суд можу не брати до уваги висновок вказаного органу, оскільки висновок базується на тому, що відповідач подарував дітям, у т.ч. і відповідачу, будинок, але, на думку сторони позивача, відповідач вимушений був переоформити/подарувати дітям будинок, бо мав заборгованість по кредитах/мікрокредитах. Тому, щоб за борги у нього не конфіскували будинок, і щоб діти не залишилися без будинку, він його їм подарував.

Позивач на запитання свого представника зазначив, що думає, що з батьком втрачений емоційний зв`язок. Втрачений тоді коли батьки розлучилися, позивач ходив в 1-й клас, жили в м. Кременчук, а батько був на війні. Вважав, що в більшості випадків він не буде до нього звертатися. З батьком не розмовляв з приводу заборгованості по аліментах та з приводу відключення Інтернету також не було розмови, він цим не лякав. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей позивач та відповідача були присутні, де було близько 7 осіб. На запитання комісії щодо причин для позбавлення батьківських прав він відповідав про заборгованість по аліментах та за зловживання батьком спиртними напоями. Жодних принижень на комісії ні від кого в його бік не було.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечила позовні вимоги з посиланням на висновок органу опіки та піклування, просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що позивач звернувся до служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради із відповідною заявою про надання висновку органу опіки та піклування. На засіданні комісії встановлений факт необхідності у збереженні відносин між батьком та сином та на це є можливість у батька та сина, і не встановлено обставин доцільності позбавлення батьківських прав. Дана родина не перебуває на обліку, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. До служби не надходило жодних повідомлень від старости селища, поліції.

Відповідач в судовому засіданні заперечив позовні вимоги, зазначивши, що все по можливості, він робить. Із дружиною він свариться, буває, що із сином та дочкою свариться. На його думку, мати сина, колишня його дружина, говорить до сина грубо, а йому, як батькові це не подобається. Колишня дружина забороняє йому, відповідачу, поратися по господарству. Він, як батько, синові не говорив нічого поганого. Коли у нього була змога він допомагав синові у всьому та приймав участь. Зараз він не працює, вдома навіть мобільний телефон не заряджає. Продукти харчування додому не приносить, але коли була така можливість, то і приносив і готував їжу. Зазначив, що син ІНФОРМАЦІЯ_1 , останні 2-3 роки на Дні народження подарунки не дарував, оскільки не було такої можливості. У свій час, коли була така можливість, до 2022 р., подарував дітям ноутбук, планшет, набір шахів. Йому відомо, що має заборгованість по сплаті аліментів близько 32-33 тис. грн. На даний час відповідач чекає на рішення ВЛК, і якщо його комісують із військової служби по стану здоров`я, то зможе знайти собі офіційне працевлаштування. Він знає, яке у сина хобі, це комп`ютер, Інтернет. Йому відомо, що син хоче бути модератором комп`ютерного сайту, мати свою команду. Які міг передати знання синові з приводу зазначеного, він це зробив і навчив сина необхідному. Відповідачу відомо, що син навчається в Онуфріївському ліцеї, в 10 класі. З того моменту, як син пішов до школи, відповідач пішов на військову службу за контрактом, а тому досить часто був на «0», де не було мобільного зв`язку, відповідно не міг відвідувати батьківські збори тощо. Під час несення військової служби отримав поранення, важко переміщався, нещодавно почав більш менш нормально ходити. Як тільки отримав поранення, їх, у т.ч. і відповідача, вивели у поза штат в кінці 2023 року, жодних виплат відповідач наразі не отримує. Протягом 2024 року відповідач не ходив. Нога була в гіпсі. Зазначив, що він випиває, але не зловживає.

На запитання представника позивача про правдивість твердження, що відповідач подарував будинок дітям, щоб його не продали через кредитні борги, останній відповів, що він збирався йти на військову службу, і в разі його загибелі, щоб не було проблем із переходом права власності, він через свого представника ОСОБА_4 , добровільно подарував будинок дітям. Правочин здійснив через представника тому, що у той час сам був на військовій службі.

Із сином не обговорював вибір його майбутньої професії, але виходячи із його хобі, вважає, що це може бути системний адміністратор, робота з комп`ютером та комп`ютерною технікою. Він у свій час також такою роботою займався. Залишив право вибору на сина та його матір. А на думку відповідача, непотрібно нав`язувати дитині думку щодо майбутньої професії, це має бути власний вільний, самостійний вибір. Син про вибір професій йому нічого не говорив, можливо через те, що у нього, відповідача, немає грошей. При цьому, він колись розказував синові свій досвід у виборі професії, коли його мати нав`язувала йому професію бухгалтера-економіста, а він хотів стати електриком, і саме так і сталося. І зараз має 6 розряд. Спілкуватися із сином перешкод немає. Близько місця тому назад він із сином грав у шахи. Випиває через те, що не може заспокоїтися після військових дій. Він ніколи не грубив синові. Три рази намагався закодуватися, але без результату. Має державні нагороди. У 2016 та 2022 роках був нагороджений, більш детально зазначено у військовому квитку. Також додав, що у 2015-2016 роках був у секторі 1 р. 3 міс., ніс військову службу, де немає зв`язку, це була зона АТО. Дружині дзвонив на 1-2 хв., оскільки довго не можна було розмовляти. Під час розмови завжди цікавився про дітей. Коли ніс службу, перераховував із заробітньої плати на карту колишньої дружини гроші, а орієнтовно із середини 2023 року нічого не перераховує. Останній раз контракт укладено про військову службу 29.07.2019 р. Також відповідач зазначав, що його донька ОСОБА_5 та колишня дружина ОСОБА_2 повідомляють недостовірні дані про нього, налаштовані проти нього. Просив дружину не матюкатися на сина. Зазначав, що можливо він і не виконує свої батьківські обов`язки повною мірою, оскільки зароблених грошей на підробітках вистачає лише на цигарки та харчування.

Заслухавши учасників справи та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, врахувавши, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 від 13.03.2023 (а.с.21).

Відповідно, на момент звернення до суду позивачу виповнилося повних 15 років та має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав (ст. 165 СК України).

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_3 є батьком позивача у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Із довідки Онуфріївського ліцею від 05.11.2024 №179 судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається в Онуфріївському ліцеї в 10 класі.

Із довідки - характеристики від 23.09.2024 №455 виданої на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2., (а.с.11), судом встановлено, що останній зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . За місцем проживання характеризується посередньо, участі в громадському житті селища не приймає. Зловживає алкогольними напоями, на території ради серед жителів селища авторитетом серед односельців не користується.

Із копії довідки від 05.11.2024 №178 Онуфріївського ліцею Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області судом встановлено, що остання видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учню 10-А класу Онуфріївського ліцею в тім, що його батько ОСОБА_3 не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з учителями, зв`язок з класним керівником не підтримує.

Із копії виписки із медичної картки хворого виданої на ім`я ОСОБА_1 (а.с.13-14), судом встановлено, що останній практично здоровий.

У заяві ОСОБА_1 (а.с.15), яку, як встановлено в судовому засіданні, він адресував до суду, судом встановлено, що він бажав позбавити свого батька, ОСОБА_3 , батьківських прав по причині відсутності матеріальної підтримки та зацікавлення в його розвитку.

Із характеристики учня 10-а класу Онуфріївського ліцею ОСОБА_1 (а.с.16) судом встановлено, що останній у школі характеризується позитивно.

Із копії довідки Онуфріївського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області від 01.10.2024 №12317 (а.с.9-10, 17) судом встановлено, що станом на 01.10.2024 у відділі перебувають виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_3 коштів:

-ВП НОМЕР_4 з примусового виконання постанови №645/6681/23 виданої Фрунзенським райсудом 27.12.2023 про стягнення з ОСОБА_3 штрафу на користь держави в сумі 34000,00 грн. Заборгованість по вказаному ВП з урахуванням виконавчого збору та витрат становить 37969,00 грн;

-ВП НОМЕР_5 з примусового виконання постанови №645/914/21 виданої Миколаївським райсудом 31.08.2021 про стягнення з ОСОБА_3 штрафу на користь держави в сумі 2465,00, заборгованість по вказаному ВП з урахуванням виконавчого збору та витрат становить 3280,50 грн;

-ВП НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа №399/763/15-ц виданого Онуфріївським районним судом 22.10.2015 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26.08.2015 і до досягнення дітьми повноліття. Станом на 01.10.2024 заборгованість по сплаті аліментів становить 31898,79 грн.;

-ВП НОМЕР_7 з примусового виконання постанови №399/86/24 виданої Онуфріївським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору в сумі 605,60 грн., загальна заборгованість за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору становить 1235,16 грн;

-ВП НОМЕР_8 з примусового виконання постанови №399/86/24 виданої Онуфріївським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн. Загальна заборгованість за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору та витрат становить 943,00 грн.

Із висновку органу опіки та піклування селищної ради від 22.01.2025 №М-24/1 (а.с.60-61) судом встановлено, що вказаним органом розглянуто заву від 14.01.2025 неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про доцільність позбавлення батьківських брав його батька гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено, що, зокрема, відповідно до акту обстеження умов проживання від 16.01.2025 створені належні умови для проживання неповнолітнього ОСОБА_8 , облаштована окрема кімната з усіма зручностями. ОСОБА_3 оформив договір дарування житлового будинку,який знаходиться по АДРЕСА_1 на своїх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно договору дарування житлового будинку серія НОА №528541 від 06.11.2019.

З посиланням на ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 64 СК України, зазначили, що питання щодо позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно його сина, ОСОБА_1 розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Онуфріївської селищної ради та не встановлено вагомих підстав доцільності позбавлення батьківських прав. Комісіє встановлено факт заінтересованості батька в збереженні родинних відносин зі своїм неповнолітнім сином. Так, позбавлення батьківських прав є заходом крайнього впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення батьком від виконання своїх батьківських обов`язків, та з урахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дитини. Налагодження родинних зв`язків, близьких та довірливих відносин у сім`ї буде лише сприяти позитивному результату та долі дитини.

З урахуванням зазначеного, орган опіки та піклування, враховуючи відсутність вагомих підстав, вважали за недоцільне позбавляти батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_1 .

Із копії договору дарування житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 06.11.2019 р. (а.с.72-76, 78-83) судом встановлено, що ОСОБА_9 , який за довіреністю діяв від імені ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка діяла за згодою матері ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , яка діяла за згодою виконавчого комітету Павлиської селищної ради від 31.10.32019 за малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (обдаровувані), уклали вказаний договір за яким дарувальник передав майно у власність обдаровуваним безоплатно та безумовно, по частці кожному, а обдаровувані прийняли цей дар по частці кожний. Житловий будинок знаходиться в АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1215 га., яка перебуває у комунальній власності. Будинок загальною площею 53,8 кв.м. Вказаний будинок належав дарувальнику на підставі рішення Онуфріївського районного суду від 01.02.2011 р. Належить йому на праві особистої приватної власності, оскільки набутий ним внаслідок успадкування. Претензій до дарувальника щодо якісних характеристик відчужуваного будинку інша сторона договору не мала і прийняли його у технічному стані, придатному для використання за цільовим призначенням. Заборгованості з оплати послуг за користування електроенергією, газопостачання та податку на земельну ділянку на момент посвідчення договору, не було. Обдаровувана та представник обдаровуваного підтверджували, що особисто перевірили відсутність заборгованості у відповідних інстанціях. Відсутність арештів та обтяжень відчуження житлового будинку, санкцій перевірено органом ДВС та за відомостями рішення РНБО. Сторони підтвердили, що вказаний договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину і відповідає їх дійсним намірам. Дарування здійснено за доброю волею без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального. Договором визначено, що усі витрати, пов`язані з оформленням договору сплачувала ОСОБА_2 . Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Свідок ОСОБА_5 надала в судовому засідання наступні показання, а саме що відповідача у справі є її батьком, а позивач рідним братом. Батько тривалий час не виконує батьківських обов`язків. Період перебування батька в зоні АТО, свідок не брала до уваги. Щодо ОСОБА_8 , позивача у справі, свідок зазначила, що батько не цікавиться, як він добирається до школи, при цьому живуть в одному будинку. Не цікавиться щодо вузів, до яких може вступити ОСОБА_10 . Свідок вважала, що є можливість десь влаштуватися на роботу. Для задоволення особистих потреб батько гроші знаходить. Орієнтовно 5 р. назад відповідач подарував свідкові ноутбук, оскільки було дистанційне навчання. Цікавості у житті сина він не проявляє. Зловживає спиртними напоями. На запитання щодо надання батькові психологічної, медичної допомоги свідок зазначила, що дядько його неодноразово кодував, але це не допомогло. На запитання чи намагалася свідок поспілкуватися з батьком зазначила, що у неї був діалог з батьком, але давно, зараз вона не спілкується з батьком, емоційний зв`язок з батьком втрачено, відносини з ним виглядають нейтрально. Їй відомо, що батько подарував їм будинок, оскільки був ризик, що його забрали б в рахунок погашення кредитів по мікропозиках. Про це вона знає від ОСОБА_11 , який через це хвилювався. Хто сплачував заборгованість по кредитах, свідкові невідомо. На прохання не пити, відповідач зазначав: «Ну ви вже пробачте, що я такий». Спроб змінитися свідок не бачила.

В судовому засіданні 25.04.2025 протокольною ухвалою судом прийнято відмову сторони позивача від допиту свідка ОСОБА_12 та допиту позивача як свідка.

Свідок ОСОБА_2 надала в судовому засідання наступні показання, а саме що відповідач у справі, її колишній чоловік, близько 10 р., як розлучені. Відповідач не приймає участі у навчанні, вихованні сина, його лікуванні, харчуванні. Не цікавиться його хобі, школою. Ніколи не організовував сімейних свят. 14.02.2024 притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, а саме свідок повідомила відповідачу про борг за електроенергію, почалася сварка. Свідок подякувала відповідачу за військову службу. Але потім відповідач зловживав алкогольними напоями. Подарував будинок дітям, бо у нього були кредитні зобов`язання. Аліменти були невеликі, зараз взагалі їх немає. Працевлаштовуватися відповідач не бажає, хоча і є така можливість. За два роки, які відповідач живе з ними у будинку, він не запитав про сина нічого. В ході розгляду даної справи в суді, поведінка відповідача не змінилася. Син сам пиляв дрова, які з осені відповідач не попиляв, та поранив ногу, наразі їздять на реабілітацію. Відповідач не допоміг нічим. Син до батька відноситься на все одно. Вважала, що син звернувся до суду із вказаним позовом, оскільки батько ним не цікавиться та не допомагає, байдужий до нього. На запитання, чи сподівається син, що батько зміниться, свідок відповіла, що не знає. На запитання відповідача чому його син не попросив попиляти дрова, свідок зазначила, що самому потрібно було бачити, що їх треба попиляти. Свідок зазначила, що відповідач запитував у неї про сина та про його травму отриману під час пиляння дров, на що вона йому відповіла, що вже все придбано і вже надано синові відповідне лікування. Свідок на запитання повідомила, що у відповідача немає жодних перешкод для спілкування, живе з ним під одним дахом, кімнати поруч. Вважала, що це ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків, бо є мати.

Будь-які інші докази учасниками справи суду не надані.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

За положеннями ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

За положеннями ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За положеннями ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їхніх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанова ВС від 06.10.2021 у справі № 320/5094/19 (провадження 61-7357св21).

А тому, притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за домашнє насильство щодо колишньої дружини, де спір виник через заборгованість за електроенергію, не може бути характеризуючими даними необхідності позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. При цьому, судом враховується, що даних про повторність зазначеного правопорушення в ході розгляду справи не встановлено.

Наявність заборгованості щодо сплати аліментів сама по собі не є підставою для позбавлення батька / матері дитини батьківських прав. Факт стягнення з одного з батьків на користь іншого аліментів на утримання дитини не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо її утримання, оскільки таке стягнення є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька / матері до надання їй належного утримання.

Такого висновку дійшов ВС у справі від 23.04.2020 № 420/1075/17 (провадження № 61-17053св19).

Озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітнійвік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставленнядо виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (постанова ВС від 13.07.2022 у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21).

Відповідно до п. 15, абз. 2 п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Із досліджених письмових доказів судом встановлено, що позивач у справі є практично здоровий. Лікування не потребує, окрім, як реабілітації через нещодавно отриману травму ноги. З приводу якої, як встановлено із показань свідка ОСОБА_2 , відповідач цікавився у неї та отримав відповідь, яка фактично зводиться до того, що все вже зроблено і від нього не потрібно ніякої допомоги.

Вказане, на переконання суду, свідчить про перешкоди матері в отриманні батьком необхідної інформації щодо дитини, її побуту тощо. Не враховується думка батька висловлена щодо дитини.

Встановлено також, що батько знає вподобання сина, що в майбутньому може стати його професійною діяльністю, вибір якої батько залишив на сина, з метою не втручатися та дати можливість самостійного вибору професії свого майбутнього. Сприяв навчанню сина щодо адміністрування сайту, ділився з ним своїм досвідом.

Більш того, зазначене не заперечувалося позивачем та його законним представником.

На переконання суду нещодавня спільна гра у шахи позивача з відповідачем не свідчить про втрачений емоційний зв`язок сина до батька. Позивач звертається до відповідача як до батька, називаючи його татом. Вказане може свідчити про те, що емоційний зв`язок між ними є, потрібно лише його підтримувати, бути більш уважним один до одного, проявляти турботу та слухати і чути один одного.

Вказане спростовує твердження висловлені позивачем у позовній заяві щодо того, що відповідач не бажає надавати поради своєму сину та не цікавиться його розвитком.

В судовому засіданні встановлені об`єктивні перешкоди щодо працевлаштування відповідача, що впливає на заборгованість зі сплати аліментів, яка наявна станом на квітень 2024 року. Умислу на ухилення від сплати аліментів судом не встановлено.

Сторона позивача не довела в судовому засіданні належними та допустимими доказами того факту, що відповідач подарував будинок дітям вимушено, оскільки мав заборгованість по кредитах/мікрокредитах. Не свідчить про вказане і досліджена судом довідка ДВС (а.с.9-10). А, досліджений в судовому засіданні договір дарування житлового будинку свідчить про волевиявлення відповідача на розпорядження своєю особистою приватною власністю саме на користь своїх дітей, а не на користь інших осіб.

Суд бере до уваги, що сам позивач зазначив мету звернення до суду - "вплинути" на відповідача, щоб той змінив свою поведінку. Як зазначено в позові, позивач звернувся до суду з метою виправлення поведінки відповідача, що дасть можливість відповідачу задуматися про своє відношення до своїх батьківських обов`язків та виправитися. Така мета не відповідає призначенню інституту позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав не може мати виховного, дисциплінарного, мотиваційного чи превентивного характеру - мета цього інститу не у виправленні батька чи впливі на його поведінку, а в захисті прав та інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав припиняє правовий зв`язок між батьком і дитиною - особа втрачає право на спілкування, участь у вихованні, а також обов`язки щодо дитини, окрім обов`язку матеріального утримання. Тобто, застосування такого заходу "на випередження" не лише юридично недоцільне, але й шкідливе для самої дитини, якщо зв`язок із батьком може бути відновлений або покращений.

Стаття 164 СК України містить вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Для застосування цієї статті необхідні переконливі, належні та допустимі докази винної поведінки батька. Докази, які б підтверджували обставини, викладнені в позові, не надано. Відсутні докази, що свідчили б про свідоме, системне та винне ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків.

В свою чергу слід зазначити, що наданими в судовому засіданні показаннями матері та сестри позивача (колишня дружина та донька відповідача відповідно), останні підтримали позицію позивача, вказуючи на відчужене ставлення відповідача до позивача, небажання надавати підтримку, емоційне відсторонення та зловживання алкоголем.

Разом з тим, оцінюючи такі докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд звертає увагу на те, що зазначені свідки перебувають у близьких родинних та конфліктних стосунках із відповідачем, що може впливати на їх об`єктивність. Крім того, їхні свідчення не підтверджені жодними іншими доказами, зокрема: не надано медичних довідок про хронічне зловживання алкоголем; відсутні докази звернення до поліції, соціальних служб, лікарів чи інших установ, які б могли зафіксувати неналежну поведінку відповідача; немає свідчень інших (незаінтересованих) осіб, які б підтвердили ухилення від батьківських обов`язків чи загрозу для дитини; відсутні докази того, що відповідач мав кредити чи мікрокредити через які, зі слів свідків (колишня дружина та донька відповідача), останній подарував дітям будинок.

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав застосовується виключно на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. Лише показання близьких осіб не можуть бути єдиною основою для такого крайнього заходу без додаткових доказів, які б беззаперечно підтверджували зазначенні оставини.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування селищної ради від 22.01.2025, який в даному випадку має суттєве значення для оцінки ситуації, оскільки саме цей орган є спеціально уповноваженим на аналіз реального стану справ у сфері захисту прав дитини. Позиція органу опіки збігається з оцінкою суду, факти, які б свідчили про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав не встановлено.

Налагодження родинних зв`язків, близьких та довірливих відносин між батьком та сином буде лише сприяти позитивному результату та долі дитини.

Крім того, на переконання суду, звернення з даним позовом має емоційне підґрунтя, не спрямоване на захист інтересів дитини, а носить виховний характер, що є неприпустимим у межах механізму позбавлення батьківських прав.

Оцінивши в сукупності надані докази по справі, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, який є обґрунтованим, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відсутні правові підстави для позбавлення батьківських прав відповідача щодо позивача.

Ухвалою суду від 13.12.2024 позивача звільнено від сплати судового збору за подачу до суду позовної заяви, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 п.5 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, вул. Центральна, 11 сел. Онуфріївка, .

Повний текст рішення складено 05.05.2025 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко