КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2559/2025
УХВАЛА

16 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Шпаковичу С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Беляєва Станіслава Андрійовича про зупинення апеляційного провадження за апеляційними скаргами представника Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства «Порцелакінвест» - адвоката Матюшенка Сергія Валерійовича та ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства «Порцелакінвест» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних,

встановив:

у грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 3 168 297,43грн, в тому числі інфляційних збитків у розмірі 2 883 282,28грн та трьох відсотків річних у розмірі 335 015,15грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 серпня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 1 013 243,50грн, судовий збір у розмірі 1 700грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120грн, а всього - 1 015 063,50грн. Вказане рішення суду залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2012 року. 20 квітня 2012 року ним було отримано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Печерському ВДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві.

Позивач стверджував, що тільки станом на 6 вересня 2023 року відповідач остаточно сплатив державному виконавцю, а той перерахував йому суму боргу у розмірі 1 015 063,50грн. При цьому 37 184,12грн відповідачем було сплачено до 2022 року, а остаточна сума 977 879,38грн була сплачена лише в 2023 році, а саме: 23 серпня 2023 року - 1 880,08грн; 31 серпня 2023 року - 896 763,73грн; 6 вересня 2023 року - 79 235,57грн. Позивач вважав, що оскільки відповідач погасив заборгованість із значною затримкою в часі, він має право на відшкодування інфляційних збитків та трьох відсотків річних за користування його коштами. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 серпня 2011 року набрало законної сили в день залишення його в силі судом апеляційної інстанції, а саме - 22 березня 2012 року, з якого мають обчислюватись інфляційні збитки та три відсотки річних.

Позивач зазначав, що він, використовуючи своє право, просить стягнути з

відповідача інфляційні втрати та 3% річних за період з 22 березня 2012 року по 22 серпня 2023 року із заборгованості у розмірі 977 879,38грн, що складає 3 168 297,43грн, в тому числі інфляційні збитки - 2 883 282,28грн, три відсотки річних - 335 015,15грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства «Порцелакінвест»: 496 519,97грн, в тому числі 418 157,86грн - інфляційних збитків та 78 362,11грн - три відсотки річних; 2 147,20грн судового збору; 8 000грн витрат на правничу допомогу. В задоволенні решти позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник Дочірнього підприємства ЗАТ «Порцелакінвест» - адвокат Матюшенко С.В. просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 13 березня 2017 року по 22 грудня 2020 року скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення про задоволення зазначених вимог та здійснити перерозподіл судових витрат.

Представник позивача вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що інфляційні втрати та три відсотка річних за прострочку виконання грошового зобов`язання мають рахуватися в межах строку позовної давності з 22 грудня 2020 року до моменту подачі позову 22 грудня 2023 року, оскільки суд не врахував, що чинним законодавством було продовжено строки позовної давності на час карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, який введено з 12 березня 2020 року на всій території України.

Представник позивача посилається на те, що строк позовної давності необхідно обраховувати від дати введення на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що згідно рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 серпня 2011 року у справі № 2-207/11, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2012 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2012 року, судами було встановлено, що до спірних правовідносин, що виникли між ним та позивачем, не підлягає застосуванню стаття 625 ЦК України, відтак на суму боргу, що існувала між ними, не можуть бути нараховані інфляційні втрати та три відсотки річних. Таким чином, суд першої інстанції необґрунтовано не застосував положення частини четвертої статті 82 ЦПК України, якою встановлено обов`язковість врахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року та 4 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами представника позивача та відповідача, а ухвалами суду від 8 листопада 2024 року та 5 грудня 2024 року призначений їх судовий розгляд.

15 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Беляєв С.А. подав до Київського апеляційного суду клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 903/602/24, оскільки предметом розгляду в ній буде питання щодо застосування норм про позовну давність у період карантину та у подальшому у період воєнного стану.

Представник відповідача вважає, що правовідносини у даній справі, в частині доводів представника позивача, подібні до правовідносин у справі № 903/602/24, тому з метою забезпечення єдності судової практики та недопущення юридичної невизначеності, апеляційне провадження слід зупинити.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Беляєва О.С., який клопотання підтримав, представника Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства «Порцелакінвест» - адвоката Матюшенка С.В., який проти задоволення клопотання не заперечував, вивчивши надані документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Ухвалою від 6 березня 2025 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду передав справу № 903/602/24 за касаційними скаргами КП «ЛПЕ» та ТОВ «Системний зв`язок» на рішення господарського суду Волинської області від 17 вересня 2024 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2024 року в цій справі на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною третьою статті 302 ГПК України.

Мотивуючи ухвалу про передачу справи, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначав, що предметом позову у справі, що розглядається є стягнення інфляційних та 3% річних, нарахованих за період з 13.03.2017 по 01.04.2024. Суди попередніх інстанцій, ураховуючи Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 386 985,11грн та інфляційних втрат у розмірі 1 620 292,16грн, нарахованих з 02.04.2017 по 01.04.2024.

У постанові Верховний Суд у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2024 у справі № 206/2984/23, скасовуючи судові рішення в частині відмови в позові про стягнення інфляційних та 3% річних за період з 02.04.2017 до 29.06.2020 та направляючи справу в цій частини на новий розгляд, вказав на те, що строки давності щодо вимог про стягнення сум за ст. 625 ЦК України, які не спливли на момент набрання чинності Законом України № 540-ІХ (02.04.2020) продовжуються на строк дії такого карантину.

У зазначеній справі суди попередніх інстанцій, вказуючи на те, що стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання і обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову (постанови Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, від 23.02.2023 у справі № 911/3025/21), дійшли висновку про задоволення позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 30.06.2020 по 23.02.2022.

Верховний Суд у зазначеній справі вказав на те, що з урахуванням заявленої відповідачем позовної давності стягнення сум за ст. 625 ЦК України підлягає обмеженню строком давності, який підлягає обрахуванню з урахуванням Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020.

Отже на момент набрання чинності Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020

(02.04.2020) прострочені з 02.04.2017 платежі перебувають у межах продовженої Законом № 540-ІХ позовної давності, що не врахували суди попередніх інстанцій.

Карантин на території України скасований з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651, тому позивач, звернувшись до суду в червні 2023 року, в частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року дотримався строків давності, які продовжувалися відповідно до Закону № 540-ІХ.

В ухвалі від 6 березня 2025 року про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що вважає за доцільне відступити від зазначеного висновку щодо застосування норм права (можливості нарахування 3% річних та інфляційних не обмежуючись останніми 3 роками, які передували подачі позову), викладеного у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2024 у справі № 206/2984/23.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 2 квітня 2025 року прийнято до розгляду справу № 903/602/24 та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 4 червня 2025 року.

Враховуючи, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року у даній справі та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

зупинити апеляційне провадження за апеляційними скаргами представника Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства «Порцелакінвест» - адвоката Матюшенка Сергія Валерійовича та ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства закритого акціонерного товариства «Порцелакінвест» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних до закінчення перегляду справи №903/602/24 в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 5 травня 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук