КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/9945/23 Головуючий у І інстанції Заставенко М.О.
Провадження №22-ц/824/5296/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішенняДарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добровулик» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивачі звернулись до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що останнім на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Комплексне утримання вказаного будинку здійснює ОСББ «Добровулик».

18 березня 2023 року внаслідок несанкціонованого втручання власником квартири АДРЕСА_2 , яка розташована над квартирою позивачів, в систему рушникосушарки, відбулося залиття квартири позивачів, що знаходиться поверхом нижче.

20 березня 2023 року головою правління ОСББ, представником обслуговуючої компанії та членом правління ОСББ в присутності власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , користувача н/ж приміщення «Юний інженер» та відповідача був складений акт про залиття, аварію, що трапилась на системі гарячого водопостачання.

Вказаним актом встановлено, що причиною залиття стала «неправильна експлуатація рушникосушарки власником квартири АДРЕСА_4 , внаслідок чого сталося залиття квартири АДРЕСА_3 та нежитлового приміщення на першому поверсі «Юний інженер».

Згідно висновку про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_3 після її залиття, наданого ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки», ринкова вартість проведення відновлювального ремонту становить 298 700,00 грн.

Відповідач, завдану залиттям шкоду, відмовляється відшкодовувати.

Крім того, через залиття з вини відповідача у ОСОБА_2 було порушено звичний спосіб життя позивача, тобто завдано значну моральну шкоду.

Враховуючи вищевикладене позивачі просили стягнути з ОСОБА_1 :на користь ОСОБА_2 74675,00 грн матеріальної шкоди та 300000,00 грн моральної шкоди; на користь ОСОБА_3 74675,00 грн матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_4 74675,00 грн матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_5 74 675,00 грн матеріальної шкоди; на користь позивачів судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 74675,00 грн матеріальної шкоди, 10000,00 грн моральної шкоди, 8000,00 грн витрати на послуги з визначення вартості відновлювального ремонту, 846,77 грн судового збору, а всього 93521,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 74675,00 грн матеріальної шкоди, 1073,60 грн судового збору, а всього 75 748,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 74675,00 грн матеріальної шкоди, 1073,60 грн судового збору, а всього 75748,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 74675,00 грн матеріальної шкоди, 1073,60 грн судового збору, а всього 75748,60 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції помилково встановлено, що відповідачем не спростовано розмір завданої шкоди, так як ОСОБА_1 було надано звіт про оцінку розміру збитку, завданого внаслідок залиттяквартири АДРЕСА_1 , відповіднодо якого розмір матеріальних збитків у зв`язку із залиттям квартири позивачів складає 19047,00 грн.

Вказує, що долучений до позовної заяви висновок про вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_3 від 10квітня 2023 року, складений ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки», відповідно до якого вартість проведення відновлювального ремонту квартири складає 298 700,00 грн- є неналежним та недопустимим доказом, оскільки даним висновком визначено не розмір матеріальної шкоди, а вартість відновлювального ремонту.

Крім того, визначення вартості проведення відновлювального ремонту у зв`язку із залиттям квартири може проводитися лише шляхом здійснення вузькоспеціалізованої саме будівельно-технічної експертизи, яку має право проводити атестований/акредитований відповідний судовий експерт, а не оцінювач.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що в матеріалах містяться два акти від 20 березня 2023 року про залиття квартири з різною за змістом інформацією, які складенні з порушенням вимог п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Крім того в апеляційній скарзі вказано, що відповідач пропонував позивачам у досудовому порядку вирішити спірну ситуацію (шляхом направлення відповідного листа на адресу позивачівпредставником), однак жодної відповіді на пропозицію віповідач не отримав.

Щодо стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що немає жодних правових підстав для стягнення з останньої моральної шкоди, оскільки немає встановлених жодних можливих протиправних/неправомірних дій з боку відповідача, та відповідно, немає у наявності жодного причинного зв`язку між неправомірним діянням та моральною шкодою.

31 січня 2025 року до Київського апеляційного суду через систему «Електоронний суд» від представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Бойчук Н.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.

В обґрунтування відзиву представник позивачів зазначає, що долучений до матеріалів справи висновок про вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_3 від 10квітня 2023 року, складений ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки»в розумінні вимог ст. ст. 76 та 77 ЦПК України є належним доказом на підтвердження вартості відновлюваного ремонту.

В додатках до висновку про вартість проведення відновлюваного ремонту квартири надано фототаблиці (фотоматеріали), з яких можна простежити факт завдання позивачам майнових збитків, що полягають у наявності слідів затікання води, досліджені оцінювачем інші документи.

Крім того, представник позивачів звертає увагу на те, що за клопотанням відповідача ухвалою суду 28 вересня 2023 року у даній справі призначалась судова будівельно-технічна експертиза для визначення вартості ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести у квартирі для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок затоплення квартири. Однак, не дивлячись на те, що передоплату експертизи було покладено на сторону відповідача, остання проведення експертизи не оплатила і експертизи проведено не було.

Тобто, сторона відповідача, не погоджуючись із висновком щодо вартості відновлювального ремонту, доказів на його спростування не надала, від проведення судової експертизи ухилилась, а з клопотанням про проведення у справі судової експертизи звернулась до суду лише з метою затягнути розгляд справи.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокат Бойчук Н.П. також зазначає, що посилання відповідача на те, що матеріали справи містять два Акти про залиття з різною за змістом інформацією, є безпідставними, оскільки Актом про залиття №20/03/23 від 20 березня 2023 року (Акт №1), складеного ФОП ОСОБА_6 та головою ОСББ Прядко О.М. та підписаний ОСОБА_2 , зафіксовано ті ж події щодо залиття квартири позивачів, що й в Акті про залиття від 20 березня 2023 року (Акт №2). Тобто, в обох актах вказана одна й та ж причина залиття квартири позивачів.

Крім того, описане у Акті про залиття від 20 березня 2023 року підтвердили допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були присутніми при складанні Акту.

Адвокат Бойчук Н.П., у відзиві також вказує на те, що відповідач в апеляційній скарзі заперечує свою вину у залитті квартири позивачів, однак, на наявність будь-яких інших причин залиття не вказує, факт залиття саме з її квартири не заперечує.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, представник позивачів зазначає, що у залиття квартири сталося з вини відповідача, що є в причинному зв`язку з неправомірними діями останньої, наслідком чого є завдана моральна шкода, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях.

Інші сторони даної справи відзивів на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не подали.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лотиш А.М. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокат Бойчук Н.П. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на доводи, викладені нею у відзиві.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення суду про часткове задоволення позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що матеріалами справи підтверджено, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , що підтверджено актом 20 березня 2023 року, який не скасований, ніким не оспорений та є дійсним. Відповідач в свою чергу, не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, а призначену за її клопотанням судову експертизу щодо визначення вартості проведення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_3 не оплатила, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь позивача ОСОБА_2 , суд першої інстанції, керуючись принципами розумності і справедливості, вважав вимогу обґрунтованою в розмірі 10000,00 грн, враховуючи факт значного погіршення житлового приміщення, в якому проживає остання.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія погоджується, з огляду на таке.

Судом першої встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 07 квітня 2008 року.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 липня 2023 року за № 339155066.

У вказаному будинку створено ОСББ «Добровулик», про що свідчить копія статуту ОСББ та протоколу загальних зборів ОСББ про обрання головою ОСОБА_9

20 березня 2023 року комісією у складі: голови правління ОСББ «Добровулик» Прядки О.М., слюсара-сантехніка обслуговуючої компанії ФОП ОСОБА_6 . ОСОБА_10 , член правління ОСББ «Добровулик» ОСОБА_8 , власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , власник квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , користувач нежитловим приміщенням на першому поверсі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_11 складено акт про те, що 18 березня 2023 року трапилося залиття квартири АДРЕСА_3 (другий поверх) та нежитлового приміщення (перший поверх).

Згідно вказаного Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі гарячого водопостачання, причиною залиття стала аварія та третьому поверсі у квартирі АДРЕСА_2 , а саме внаслідок несанкціонованого втручання власником квартири АДРЕСА_2 в систему рушникосушарки, яку було відрізано від системи гарячого водопостачання, де вона була вбудована у конструкцію та на місці відрізу були установлені заглушки на різьбу, що призвело до збирання бруду у заглушках та відгниванню різьби, в результаті чого різьба не витримала заглушку та трапилося протікання.

Як вбачається вищевказаного Акту, в результаті в квартирі АДРЕСА_3 було залито: шпалери на стінах 205 кв.м., лінолеум 90 кв.м., стеля 96 кв.м., у ванній та туалеті штукатурка 30 кв.м., на балконі стеля 6 кв.м., в нежитловому приміщенні на першому поверсі був залитий силовий електрощит, частково стеля та стіни у 3-х кімнатах.

Зазначений Акт підписано усіма членами комісії, а також присутнім власником квартири АДРЕСА_3 та користувачем нежитлового приміщення. Власник квартири АДРЕСА_2 від підпису в акті відмовилася, про що зазначено в ньому членами комісії.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судова колегія виходить з такого.

Виходячи з положень ст. 319, 320, 322 Цивільного кодексу України, на власників квартир та нежитлових приміщень житлових будинків, як на співвласників багатоквартирних будинків законом покладено низку обов`язків, зокрема, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан, технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм тощо, в тому числі своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для: 1) ліквідації та відвернення аварій, пов`язаних із наданням відповідної комунальної послуги, - цілодобово; 2) встановлення або заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних чи профілактичних оглядів, зняття контрольних показань вузлів обліку - згідно з умовами договору про надання відповідної комунальної послуги, договору про управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до вимог ст. 151 ЖК Української PCP, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

У справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання ним шкоди за участю відповідача, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 № 572, на момент виникнення спірних правовідносин, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків

і гуртожитків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії чи залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної особи не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Отже, законодавством чітко визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття. Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним) доказом, на підставі якого відбувається розрахунок матеріальної шкоди вартості відновлювального ремонту.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 21 лютого 2018 року в справі №2-1974/11.

Виходячи з викладеного, судова колегія приходить до висновку, щонаявні в матеріалах справи Акти від 20 березня 2023 року про залиття квартири АДРЕСА_1 відповідають вимогам, викладеним у правилах, оскільки в них зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити - підпису, який надає документу юридичної силиі свідчить про відповідальність осіб за його зміст.

Посилання відповідача на те, що наявні в матеріалах справи Акти про залиття квартири складенні з різною за змістом інформацією, апеляційний суд критично оцінює, так як в даних актах зафіксовано одна й та ж причина залиття квартири позивачів, а саме: несанкціоноване втручання власником квартири АДРЕСА_2 в систему рушникосушарки, яку було відрізано від системи гарячого водопостачання, де вона була вбудована у конструкцію та на місці відрізу були установлені заглушки на різьбу, що призвело до збирання бруду у заглушках та відгниванню різьби.

Доказів того, що залиттяквартири АДРЕСА_3 , відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача, останньою суду не надано. Будь-яких доказів на спростування зазначених у актах відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень апелянт не надала.

Таким чином, відповідач не спростувала доказами відсутність своєї вини у залитті квартири АДРЕСА_3 , клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивачів в суді першої та апеляційної інстанціях не заявляла та не надала інших доказів на підтвердження своїх заперечень, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, що належить позивачці, колегія суддів виходить з положень ст. 22 ЦК України, за змістом якої до вартості матеріального збитку слід включати втрати, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві.

Ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

З викладених норм права вбачається, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів.

Згідно висновку про вартість відновлювального ремонту від 10квітня 2023року, ринкова вартість проведення відновлювального ремонту становить 298 700,00 грн.

Під час апеляційного перегляду відповідачем не доведено належними доказами неправильність вказаного висновку про вартість відновлюваного ремонту від 10 квітня 2023року.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: яка вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок затоплення квартири водою, станом на день проведення експертизи?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Для дослідження експертам надано матеріали цивільної справи № 753/9945/23.

Передоплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_1 .

Однак, відповідач призначену за її клопотанням судову експертизу щодо визначення вартості проведення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_3 не оплатила.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що дії відповідача спрямованні не на спростування наданого позивачами висновку про вартість відновлювального ремонту від 10 квітня 2023 року, а на уникнення від відповідальності щодо відшкодування матеріальних збитків, у зв`язку із залиттям квартири з вини ОСОБА_1 .

Щодо наданого відповідачем до суду першої інстанції Звіту про оцінку розміру збитку, завданого внаслідок залиття квартири складеного 29.03.2023 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертна оцінка майнових прав», колегія суддів доходить висновку, що вказаний Звіт не може бути взятий до уваги, з огляду на наступне.

Так, за змістом Звіту про оцінку розміру збитку від 29.03.2023 року ТОВ «Експертна оцінка майнових прав», в результаті виконання робіт з незалежної оцінки було встановлено: ринкова вартість розміру збитку, завданого внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , станом на 29.03.2023 року складає 19 047 гривень. (том 1 а.с. 161-184)

Відповідно до розділу 6 Звіту, оцінювачем визначено ринкову вартість майна в житловій квартирі, постраждалого внаслідок залиття.

Натомість, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпіломувнаслідок залиття квартири, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на вказане, суд першої інстанції, визначаючи розмір завданої матеріальної шкоди, обґрунтовано взяв до уваги Висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири, складений ТОВ «Центр незалежної експертної оцінки», поданий позивачами.

Щодо доводів відповідача про неправомірне стягнення з неї на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказано в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова Пленуму ВСУ №4) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. (п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На підтвердження протиправності дій відповідача з приводу залиття квартири, що є обов`язковим при з`ясуванні підстав відшкодування заподіяних збитків, позивачем надано суду достатню кількість доказів, яким підтверджується вина відповідача.

З урахуванням сукупності встановлених обставин та значного розміру завданої майнової шкоди суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для компенсації позивачці ОСОБА_2 завданої моральної шкоди в сумі 10 000 грн, вважаючи такий розмір моральної шкоди цілком розумним і справедливим. При цьому судом враховано, що внаслідок залиття було порушено звичний та розмірений спосіб життя позивачки, виникла необхідність докладати додаткові зусилля для його нормалізації, витрачати час на усунення наслідків залиття, висушувати мокрі речі, постійно провітрювати квартиру, витрачати час на звернення до адвоката та оцінщика. Моральна шкода знайшла свій прояв в емоційному стресі, душевних стражданнях, переживаннях з приводу залиття і пошкодження квартири, в якій з`явилась пліснява, що може негативно вплинути на здоров'я мешканців.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі та відзиві, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані заявником докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, підстави для компенсації понесених сторонами на стадії апеляційного перегляду справи судових витрат - відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

РішенняДарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 травня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар