Справа № 487/2628/18
Провадження № 6/487/44/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання Радченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у якій просив: 1) визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий документ №487/2628/18 від 12.06.2024, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь обласного комунального підприємства «Миколаївтеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 861,23 грн.; 2) стягнути з обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 861,23 грн. безпідставно одержані стягувачем за виконавчим документом; 3) зобов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повернути ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кошти виконавчого збору та витрати виконавчого провадження, які були стягнуті з них при примусовому виконанні виконавчого листа по справі № 487/2628/18 від 12.06.2024.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 08.07.2019 після апеляційного перегляду Миколаївським апеляційним судом набрало законної сили рішення Заводського районного суду м.Миколаєва по справі № 487/2628/18 про часткове задоволення позовних вимог обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго», а саме: стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за послугу теплопостачання у сумі 861,23 грн. Вказує, що він має статус ветерана війни - учасника бойових дій і відповідно до чинного законодавства має пільги по сплаті за комунальні послуги. У 2019-2020 роках пільги УБД надавалися у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на рахунок «Ощадбанку», які в свою чергу самостійно перераховували кошти постачальникам комунальних послуг. За опалювальний сезон 2019-2020 ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» було нараховано за послуги теплопостачання 4311,41 грн., сплачено ним 8210,35 грн., тобто було сплачено на 3898,94 грн. більше, ніж було спожито.

Очевидно, що в дану суму переплати увійшло сплата заборгованості в сумі 861,23 грн. за рішенням суду по справі № 487/2628/18.

19.08.2020 за його заявою була проведена звірка з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» по рахунку № 6/1835, за результатами якої було підтверджено сплату ним 8210,35 грн. протягом 2019-2020 грн. опалювального сезону за послуги теплопостачання.

Таким чином, рішення суду по справі № 487/2628/18 ним було виконано в добровільному порядку.

Також вказує, що з 08.07.2019 минуло більше ніж три роки, проте державний виконавець всупереч статті 12 Закону № 1404 виконавчий лист стягувачу не повернув та прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження № 76762449 на підставі виконавчого документа, термін пред`явлення якого сплинув.

Відповідно до постанови державного виконавця по ВП № 76762449 з нього повторно було стягнуто на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» 861,23 грн. за рішенням суду по справі № 487/2628/18, яке раніше ним було виконано в добровільному порядку.

Крім того, по ВП № 76762449 з нього було стягнуто виконавчий збір у розмірі 86,12 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 369 грн.

На теперішній час ВП № 76762449 закінчено.

Враховуючи вищевикладене, є підстави для визнання виконавчого листа № 487/2628/18 від 12.06.2024 таким, що не підлягає виконанню на підставі того, що рішення суду заявником виконано раніше в добровільному порядку, а також на підставі пред`явлення стягувачем виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, який стягувачем не поновлювався.

До судового засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив судове засідання провести без його участі, заяву просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» Федосова О.В. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву у якій просила розглянути справу без її участі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2009 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» подало до суду позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за спожиті послуги теплопостачання у період з 01 жовтня 2004 року по 01 вересня 2008 року в сумі 2370,80 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 18 вересня 2009 року позов ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» задоволено.

Ухвалою того ж суду від 24 травня 2018 року вищезазначене заочне рішення скасовано.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 22 березня 2019 року у задоволенні позову ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 08 липня 2019 року Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 22 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго». Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованість за послугу теплопостачання у сумі 861,23 грн.

На виконання вищевказаного судового рішення 12.06.2024 року Заводським районним судом м.Миколаєва видано виконавчий лист із зазначенням терміну пред`явлення до виконання три роки.

З матеріалів справи також вбачається, що виконавчий лист пред`явлено до виконання та 12.12.2024 року головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №76762449.

Заявник просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, оскільки рішення суду виконано в добровільному порядку та порушені строки його пред`явлення до виконання.

Суд вважає, що доводи заявника не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так, в своїй заяві ОСОБА_1 , як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилається на те, що стягувачем пропущені всі строки, в рамках яких виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання.

Така позиція суперечить нормам процесуального закону, що регулює спірні правовідносини, письмовим доказам і правовим позиціям Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 06 листопада 2019 року (справа № 593/841/14) дійшов висновку, що відповідно до частин другої, четвертої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Порушення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Натомість пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV).

З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи заявника в цій частині.

Що ж стосується посилань заявника в обґрунтування заяви на виконання рішення суду в добровільному, то їх також слід відхилити, оскільки заявником не надано належним та допустимих доказів на підтвердження зазначених ним обставин, а саме добровільної сплати заборгованості, так як з наданого суду ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» розрахунку не встановлено добровільної сплати заборгованості у сумі 861,23 грн. як наслідок судом не встановлено обставин, які б могли дати підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

З врахуванням зазначених обставин справи, суд прийшов до висновку, що станом на день розгляду вказаної заяви, суду не надано достатньо доказів, які б свідчили про необхідність визнання виконавчого листа від 12.06.2024 таким, що не підлягає виконанню.

Слід зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, який означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази того, що оспорюваний виконавчий лист не відповідає нормам чинного на час його видачі законодавства або його видано помилково чи обов`язок боржника за вказаним виконавчим листом відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, а посилання на сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання не є передбаченою законом підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 259, 353-355, 431, 432 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 28 квітня 2025 року.

Суддя: Гаврасієнко В.О.