ПОСТАНОВА

Іменем України

22 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/5465/23

провадження № 22-ц/4809/599/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2024 року у складі головуючого судді Кулінки Л. Д.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У липні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просилостягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 жовтня 2017 року у розмірі 91865,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 приєднався до Умов обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 90 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, та паспортом споживчого кредиту, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві.

Акціонерне товариство «Універсал-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору.

Однак ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка складається з залишку заборгованості за наданим кредитом у сумі 91 865,82 грн, які у просить стягнути позивач.

ОСОБА_1 подав до суду пояснення, в яких заперечив проти задоволення позову. Вказав, що позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували суму коштів, яку отримав відповідач, а наданий суду розрахунок заборгованості не може бути належним доказом обгрунтованості заборгованості (а.с.60-61).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2024 року задоволено позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал-Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 жовтня 2017 року, яка складається із залишку заборгованості за наданим кредитом в сумі 91865,82 грн.

Здійснено розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що фактично отримані та використані позичальником кошти не повернуті в добровільному порядку Акціонерному товариству «Універсал Банк», відтак наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг в сумі 91865,82 грн.

Судом також зазначено, що факт укладення та підписання спірного кредитного договору відповідачем не заперечується, оскільки такий договір ним не оспорювався. Крім того відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подав до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2024 року і ухвалення нового, про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт отримання ним кредитних коштів.

Звертає увагу колегії суддів, що позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували суму коштів, яку отримав відповідач, а наданий суду розрахунок заборгованості не може бути належним доказом наявності такої заборгованості.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги. Зазначив, що відповідач є клієнтом АТ «Універсал Банк», на його ім`я відкрито рахунок, видана платіжна картка та він активно користувався банківськими послугами проєкту «Monobank». Підписуючи Анкету-заяву, клієнт погодився що Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Підписанням Договору, клієнт підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку. Окрім цього, відповідач беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Звертає увагу, що відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), а тому у останнього виникла заборгованість (а.с.106-109).

Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України (а.с.160-161).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та додаткового рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що дана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг (а.с.9).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30 жовтня 2017 року відповідач має заборгованість, яка складається з залишку заборгованості за наданим кредитом в сумі 91865,82 грн (а.с. 8).

До матеріалів позовної заяви долучено витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank та паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, які не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними (а.с.10-27).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ «Універсал Банк» посилалося на те, що 30 жовтня 2017 року з ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачу наданий кредит у розмірі 90 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

До позовної заяви АТ «Універсал Банк» додало розрахунок заборгованості за договором, копію Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, роздруківку витягу Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank.

З наданих доказів встановлено, що 30 жовтня 2017 року відповідач підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що дана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості.

Так, Анкета-заява від 30 жовтня 2017 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію.

В Анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 отримав платіжну картку, строк дії цієї картки.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.

Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц виснував, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, є банківські виписки з рахунків позичальника. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Сам по собі розрахунок заборгованості за відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, яку просить стягнути банк.

Позивач також не надав підписаних відповідачем Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, хоча вони повинні містити підпис позичальника, оскільки саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року зазначила, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Позивачем не надано будь - яких доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, її номер, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту, зарахування на цю картку суми кредиту у розмірі 90 000 грн, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не надано.

Наданий АТ «Універсал Банк» розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом надання відповідачці кредиту та наявності у нього заборгованості, оскільки він був складений самим позивачем.

Долучена позивачем до свого відзиву на апеляційну скаргу виписка про рух коштів по картці ОСОБА_1 не може бути прийнята апеляційним судом, оскільки не була надана до суду першої інстанції, а у відзиві позивачем не наведено причин та не надано доказів неможливості подання виписки до суду першої інстанції.

За викладених обставин, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів, відповідно до положень 76-79 ЦПК України, які б підтверджували факт отримання відповідачем кредитних коштів, враховуючи те, що підписана ОСОБА_1 . Анкета-заява не містить жодних даних про умови кредитування та відсутність доказів належного ознайомлення відповідача з такими умовами.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання банківських послуг у розмірі 91 865, 82 грн.

Враховуючи викладене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без дотримання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку із наведеним апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити, з передбачених п. 2-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4026 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 01.05.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко