Справа № 456/755/25
Провадження № 2/456/822/2025
РІШЕННЯ

іменем України

16 квітня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/755/25 за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

встановив:

Позивач ФОП ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 , скориставшись поштовим зв`язком, звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, у якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 , на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6092,05 грн. Крім того, позивач просить, при ухваленні рішення покласти на відповідача судові витрати у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що між ПрАТ «СК«ВУСО» та ОСОБА_2 , було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/215960567 від 27.07.2023року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що 13.02.2024 року мала місце дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілів «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 та «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.03.2024року заданим фактом ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122. Відтак, потерпілі від вчиненої ДТП власники транспортних засобів «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 та «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_3 звернулись до страхової компанії ПрАТ «СК«ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі страхового акту, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілих осіб у сумі 6092,05 грн, дана сума була перерахована на рахунок потерпілих осіб задля проведення відновлення транспортних засобів. У результаті чого, відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем внаслідок ДТП, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 6092,05 грн. Поміж тим, 15.04.2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 , уклали договір №15/04/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/215960567 від 27.07.2023 року. Відтак, позивач просить позовну заяву задовольнити з підстав, викладених у ній,та стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6092,05 грн та судові витрати у справі.

Відповідач, у запропонований строк відзив на позовну заяву не подав, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів.

Заяви та клопотання сторін у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Хобта Ю.М., скориставшись системою «Електронний суд», подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи у відсутності позивача та його представника, оскільки такі не мають можливості приймати особисту участь у судових засіданнях по справі. Додатково зазначивши, що намірів укладати мирову угоду по даній справі немає, проти заочного розгляду справи у відсутність сторін та відсутність інших учасників процесу на підставі наявних доказів не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, завдану шкоду визнав. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, зважаючи на не складність справи, на зміст та обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову, категорію справи, просив зменшити її розмір, яка б відповідала критеріям розумності та співмірності, оскілки витрати заявлені в заяві є завищеними.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.02.2025року позовну заяву про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи по суті відбувся 16.04.2025, за відсутності сторін зважаючи на їхні заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Встановленні судом фактичні обставини справи.

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 , було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/215960567 від 27.07.2023 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до умов даного полісу ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь особи, якій було завдано шкоду об`єктом страхування, а саме автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 .

Також встановлено, що 13.02.2024 року о 10 год. 06 хв., відповідач ОСОБА_2 , , по вул. Б.Хмельницького в м. Стрий Львівської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21061», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно за її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався у справності транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно для інших учасників руху, не вибрав безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 та транспортний засіб «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого скоївши дорожньо-транспортну пригоду, вчинивши наїзд на припарковані автомобілі, залишив місце ДТП, чим порушив п.п.2.3б, 2.5, 2.10а, 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України, вчинивши правопорушення передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122 КУпАП.

Відтак, постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.03.2024 року за даним фактом ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122 КУпАП. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.

Згідно матеріалів, потерпілий від вчиненої ДТП власник транспортного засобу «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 та власник транспортного засобу «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_3 звернулись до страхової компанії ПрАТ «СК «ВУСО» із заявами на виплату страхового відшкодування.

На виконання взятих на себе зобов`язань по Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/215960567 від 27.07.2023 року на підставі страхового акту, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО», після огляду автомобіля «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_3 було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілих осіб у сумі 6092,05 грн., що підтверджується платіжними інструкціями.

Поміж тим, 15 квітня 2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 , уклали договір №15/04/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/215960567 від 27.07.2023 року.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка закріплює підстави звільнення від доказування.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, відповідно до положень частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Положеннями частини 1,2 статті 512ЦК України передбачено, що кредитору зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів.

Відповідно статті 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із ст.36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ч.37.1.1 п (а) та ч.37.1.1 п (в) ст, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземннх транспортних засобів» Страхувальник після виплати страхового відшкодування має право зворотної вимоги до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Висновки суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Так, згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на регресі - праві відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду.

Відповідно до п. п. "в" п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Судом, після дослідження зібраних матеріалів справи, безперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , 13.02.2024 року о 10 год. 06 хв., по вул. Б.Хмельницького в м. Стрий Львівської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21061», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно за її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався у справності транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно для інших учасників руху, не вибрав безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 та транспортний засіб «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого скоївши дорожньо-транспортну пригоду, вчинивши наїзд на припарковані автомобілі, залишив місце ДТП, чим порушив п.п.2.3б, 2.5, 2.10а, 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України, вчинивши правопорушення передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Даний факт зокрема підтверджується долученою копією постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.03.2024 року, згідно якої ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 , будучи винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, залишив місце ДТП, що підтверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.03.2024 року, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому, з відповідача підлягає стягнення на користь позивача ФОП ОСОБА_1 , 6092,05 грн у порядку регресу.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, у зв`язку із задоволенням заявлених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн., який підтверджено платіжною інструкцією №315Т-9К4В-ТХНЗ-6КЕ8 від 28.01.2024.

При цьому, як вказує позивач, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16352 грн.

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 року у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №25-05 від 25.05.2024 року, копію платіжної інструкції від 15.01.2025 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відтак, суд вважає, що сума понесених витрат, яка була заявлена позивачем, є непропорційною до обсягу робіт, які були надані представником позивача, а тому вважає за доцільне прохання позивача про стягнення у його користь з відповідача судові витрати на правничу допомогу задовольнити частково, стягнувши ОСОБА_2 , на користь позивача 4000 гривень.

Керуючись ст.10,12,76-81,89,141,258,259,263,265-268,279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 завдані збитки у порядку регресу у розмірі 6092,05 (шість тисяч дев`яносто дві грн.. 05 коп) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 60 коп. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Р. Т. Шрамко