Справа № 345/4799/24
Провадження № 22-ц/4808/441/25
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Василишин Л.В., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Гудяк Х.М.

учасники справи

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2025 року, ухвалене судом у складі судді Якимів Р.В.,

за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.05.2020 року відповідач ОСОБА_1 приєднався до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки.

На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» відповідачеві надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» разом з умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит відповідно до умов договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 02.08.2024 року має заборгованість в розмірі 28 257,00 грн, що складається із 25625,90 грн заборгованості по кредиту, 2 631,01 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором від 17.05.2020 в розмірі 28 257,00 грн та 3028,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.05.2020 року станом на 02.08.2024 року в розмірі 28 257,00 грн, що складається із 25625,90 грн - заборгованості по кредиту, 2 631,01 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» відмовити.

Скаржник зазначив, що рух операцій по особовому рахунку має підтверджуватись випискою по особовому рахунку, яка має містити визначений перелік обов`язкових реквізитів.

Згідно виписки по картці НОМЕР_1 , яка видана ОСОБА_1 за споживчим кредитом за програмою «Кредитна картка», вбачається, що станом на 26.01.2024 року за ним рахувалася заборгованість у сумі 55663,17 грн. З метою погашення наявної станом на 26.01.2024 року заборгованості, ОСОБА_1 27.01.2024 року подав АТ «Акцент банк» заяву про надання послуги «Розстрочка на витрати» №АВН0CW2. Згідно даної заяви ОСОБА_1 отримав новий споживчий кредит на суму 57735,64 грн з метою переведення витрат по картці у кредит. Строк кредиту 24 місяці з 27.01.2024 року по 26.01.2026 року включно.

Згідно виписки по картці НОМЕР_1 , на вказану карту 27.01.2024 року було зараховано 57735,64 грн як зарахування коштів за кредитом розстрочка з виписки.

Відповідач не ініціював розірвання кредитного договору від 17.05.2020 року внаслідок повного погашення заборгованості, оскільки термін кредитування за програмою «Кредитна картка» складає 240 місяців (20 років), що надає йому можливість в майбутньому при потребі скористатися споживчим кредитом за програмою «Кредитна картка».

Оскільки 27.01.2024 року у ОСОБА_1 виникла переплата за програмою «Кредитна картка» у розмірі 2072,47 грн, він користувався споживчим кредитом за програмою «Кредитна картка» до зменшення суми переплати до 8,15 грн, а саме до 17.02.2024 року.

Після 17.02.2024 року відповідач не користувався кредитом за програмою «Кредитна картка», що підтверджується випискою по картці НОМЕР_1 .

З 17.02.2024 року та по даний час у нього відсутня заборгованість за споживчим кредитом за програмою «Кредитна картка», що спростовує безпідставну вимогу позивача про наявність у відповідача станом на 02.08.2024 року заборгованості в сумі 28257 грн.

Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом та суперечить виписці по картці НОМЕР_1 , а тому не може бути визнаний належним та допустимим доказом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Акцент банк» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просить рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2025 року залишити без змін.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» разом з умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. До матеріалів справи додано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», де зазначені умов кредитування , строки, процентна ставка.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Мельник Р.Я., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судове засідання представник АТ «Акцент Банк» не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки через систему «Електронний суд».

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач підписав заяву б/н від 17.05.2020 року та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.08.2024 має заборгованість в розмірі 28 257,00 грн, що складається із 25625,90 грн, заборгованості по кредиту, 2 631,01 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Доказів, що підтверджують факт розірвання кредитного договору від 17.05.2020 внаслідок повного погашення заборгованості чи доказів, які б підтверджували факт звернень відповідача до позивача з вимогою розірвання договору у зв`язку з повним погашенням заборгованості, що в свою чергу слугувало наявністю правових підстав для нарахування заборгованості за вказаним кредитним договором на підставі ст. 625 ЦК України, яка утворилась внаслідок подальшого користування відповідачем платіжною карткою відповідач не надав.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.05.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Акцкент-Банк» та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку.

У заяві зазначено, що відповідачка погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами, погоджується отримати примірник договору про надання банківських послуг шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

У анкеті-заяві , яка підписана ОСОБА_1 процентна ставка не зазначена, не зазначено строк дії договору, розмір кредиту та умови повернення такого.

До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний ОСОБА_1 17.05.2020 року простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Голд», «Зелена» (витяг з Умов та Правил).

Згідно довідки за картами ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано картки: № НОМЕР_3 строком дії до грудня 2024 року та № НОМЕР_4 строком дії до грудня 2031 року.

Згідно розрахунку, який надано позивачем, відповідачу станом на 02.08.2024 року нараховано заборгованість 28257 грн, яка складається з: 25625 грн заборгованості за тілом кредиту, 2631, 10 грн заборгованості за процентами.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах,який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює банком (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Звертаючись до суду із позовом АТ «Акцент-Банк» просило стягнути з відповідача заборгованість у сумі 28 257,00 грн, що складається із 25625,90 грн заборгованості по кредиту, 2 631,01 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що 17.05.2020 відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Акцкент-Банк» та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку.

На підтвердження умов договору АТ «А-Банк» надало суду копію анкети-заяви відповідача, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АкцентБанк», розміщеного на сайті банку, копію паспорта споживчого кредитування за програмою «Кредитна картка», банківську виписку по рахунку, довідку за лімітами.

При цьому, Витяг з умов та правил надання банківських послугу АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та Витяг з Умов та правил надання банківських послугу АТ «Акцент -Банк» розміщеного на сайті https://а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» тарифи користування кредитною карткою не підписані ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування.

Анкета-заява від 05.17.2020 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Сама ж заява не містить жодних даних про умови кредитування. Зокрема, вона не містить відомостей щодо розміру процентів за користування кредитними коштами або будь-які інші умови договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово можуть змінюватися самим АТ «А-Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифи у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу, як позичальнику, Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір та сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві.

Згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутні підстави вважати, що АТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_1 обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20

В паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 17.05.2020 року, міститься зауваження про те, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що паспорт споживчого кредиту не може бути визнаний належним і достатнім доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, саме щодо сплати відсотків за користування кредитом.

Судом першої інстанції не були враховані зазначені положення закону, обставини справи та висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 , тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що при укладенні договору АТ «А-Банк» 7.05.2020 року повідомив відповідача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, які вважає узгодженими та на які посилається.

Позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не було надано суду доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами умов договору про встановлення розміру відсотків за користування кредитом.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 2 631,01 грн не підлягають задоволенню, оскільки Витяг з Умови та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розділ тарифи, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору від 17.05.2020 року. Доказів того, що», Умови та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розділ тарифи були підписані відповідачем суду не надано.

Також, звертаючись до суду із позовом банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом (тіло) станом на 02.08.2024 року в сумі 25625,90 грн.

З виписки про рух коштів по картці вбачається, що 27.01.2024 року на картку № НОМЕР_4 зараховано кошти в сумі 57735,64 грн, як зарахування коштів за кредитом розстрочка з виписки, а залишок на картці після операції становив 2 072,47 грн.

У період з 27.01.2024 по 17.02.2024 року відповідач користувався кредитними коштами шляхом здійснення платежів, розрахунку в магазинах. Розрахунком заборгованості за договором №Б/н від 17.05.2020 підтверджується погашення ОСОБА_1 27.01.2024 заборгованості за наданим кредитом в розмірі 55 900, 95 грн.

Станом на 17.02.2024 року залишок по кредитній картці становив 8,15 грн. В подальшому відповідач кредитними коштами не користувався.

Між тим, як вбачається із виписки по рахунку, позивач, починаючи з 26.02.2024 року проводив регулярне списання з кредитної картки відповідача коштів за кредитом розстрочка та проводив списання відсотків за використання кредитного ліміту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно заяви про надання послуги «Розстрочка на витрати» №АВН0СW2 від 27.01.2024 року ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 57735,64 грн строком на 24 місяці по 26.01.2026 року включно.

До договору додано графік погашення кредиту №АВН0СW2 від 27.01.2024 року, відповідно до якого щомісячний платіж по кредиту становить 3502,63 грн.

З виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_4 вбачається, що у період з 27.02.2023 року по час звернення з позовом до суду з кредитної картки здійснювалося щомісячне списання коштів саме за кредитом розстрочка з виписки.

Отже заборгованість за кредитною карткою утворилася внаслідок списання коштів саме за кредитом «Розстрочка на витрати».

Банк з вимогами про стягнення заборгованості по кредиту «Розстрочка на витрати» №АВН0СW2 від 27.01.2024 року не звертався

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати підставу та предмет позову. (постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 (провадження № 61-4970св21).

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем було погашено кредитну заборгованість за кредитом б/н від 17.05.2020 року та з 17.02.2024 року відповідач не користувався споживчим кредитом за програмою «Кредитна картка» є слушними та підтверджуються матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, належним чином не оцінив надані сторонами докази, надав неправильну правову оцінку доводам та доказам відповідача, рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2025 року слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року звільнений від сплатити судового збору за подання апеляційної скарги, а апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з АТ «Акцент-Банк» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3633,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Мельник Роман Ярославович, задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2025 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк», , який знаходиться за адресою: вул. Бахмутська, 11, м. Дніпро, 49074 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 3633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді Л.В. Василишин

Є.Є. Мальцева