Справа № 750/2663/25
Провадження № 2/750/1284/25
У Х В А Л А

29 квітня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Дудка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом КП «Деснянське» ЧМР до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради (далі позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі відповідачі), в якому просить суд стягнути з них солідарно заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 в розмірі 115 674, 73 гри.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про призначення управителя багатоквартирного будинку» від 15 лютого 2019 року за № 58 Комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради призначено управителем 427 багатоквартирних будинків в місті Чернігові. 20 лютого 2019 року було укладено Договір № 2/398 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 . Згідно з пунктами 1,2,3 зазначеного договору управитель зобов`язується надавати співвласникам будинку послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами договору. Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Пунктом 6 договору передбачено, що кожний співвласник зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором. У свою чергу, управитель має право вимагати від співвласників оплату наданої послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором (пункт 7 договору). Пунктом 10 договору передбачено, що ціна послуги з управління визначається додатком 5 до договору та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, винагороду управителю. Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно з додатком № 5 (кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території) та додаткових угод № 1 від 25.05.2021, № 3 від 03.10.2024 до Договору, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 для власників нежитлових приміщень становить на час подачі позову 5,8893 грн за 1 кв. метр. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком для споживачів з 04.11.2024 становить 3 096,59 грн. за місяць.

Відповідачам на праві спільної часткової приватної власності належить нежитлове приміщення площею 525.8 кв. метри ( ОСОБА_2 - 1/3 частина, ОСОБА_1 2/3 в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі є співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , що передбачено в Додатку № 1 до Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 2/ 398 від 20.02.2019 та зобов`язані виконувати пункт 6 Договору, а саме: оплачувати управителеві надану послугу з управління у порядку, за ціною та у строки, встановлені договором. В порушення умов договору свої обов`язки відповідачі систематично не виконували, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість в сумі 115 674,73 грн за період з 01.12.2020 по 31.01.2025, чим порушено вимоги Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про житлово-комунальні послуги», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статей 319, 509, 525, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України.

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 115 674, 73 грн заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.12.2020 року по 31.01.2025 року та судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Ухвалою суду від 05.03.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, просив провадження у справі закрити, з огляду на наступне.

Приміщення магазину «Стріченський» загальною площею 525,8 кв.м., розташоване у вбудовано-прибудованому приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 . Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», нежитлове приміщення - це ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Нежитлове приміщення магазину - це прибудоване приміщення з окремим входом до магазину з під`їздом зі зворотної сторони житлового будинку з АДРЕСА_1 . Ліфт будинку не використовується, освітлення сходових кліток не здійснюється. Крім того, приміщення не має гарячого водопостачання, живиться окремим електричним кабелем, 3/4 приміщення магазину має окремий дах, який обслуговується та ремонтується коштами відповідачів, постачання холодної води здійснюється в окремій мережі, ремонт та технічне обслуговування проводять власники нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1 власним коштом за допомогою ліцензованих підприємств. Прилегла до магазину територія прибирається власними силами. Вивіз сміття здійснюється згідно з договором № 10665 від 17.08.2018 з КП АТП-2528, тому послуги, за які позивач просить стягнути оплату, надавалися та оплачувалися іншим організаціям. Позивачем зазначається про стягнення заборгованості на підставі типового договору № 2/398 від 20.02.2019 та розрахунків наданих на підставі цього ж договору, але жодного підтвердження факту надання цих послуг та направлення для підписання актів виконаних робіт Відповідачі не отримували.

Крім того, відповідачі вважають, що спір необхідно вирішувати в порядку господарського судочинства, оскільки вони в установленому порядку зареєстровані як фізичні особи - підприємці та зазначене приміщення використовують для здійснення своєї підприємницької діяльності, а саме для роздрібної торгівлі та надання приміщень в оренду. Майно дійсно належить фізичним особам, але використовується для підприємницької діяльності.

Ухвалою суду від 04.04.2025 підготовче засідання у справі закрито, її розгляд по суті призначено на 29.04.2025.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не інформували, жодних заяв від них не надходило.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Надання комунальних послуг є підприємницькою діяльністю для особи, яка надає такі послуги, натомість споживач комунальних послуг не здійснює при споживанні таких послуг підприємницької діяльності, оскільки вони спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів і не залежать від правового статусу споживача. Тобто такі договори не є господарськими у розумінні ГК України. Юрисдикція таких спорів визначається залежно від суб`єктного складу правовідносин, тобто якщо споживачем послуг є фізична особа, то такі спори повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства, а якщо споживачем послуг є юридична особа чи ФОП, то за суб`єктним складом такі спори мають розглядатися в порядку господарського судочинства.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 08 травня 2018 року у справі № 757/45133/15-ц (провадження № 14-114цс18) та від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Разом з тим статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Спір, що виникає з приводу майна, що належить фізичній особі на праві приватної власності, але використовується нею в підприємницькій діяльності, є господарським, про що вказано у правових висновках Великої палати Верховного Суду у справах № 916/1261/18 від 03 липня 2019 року та № 916/385/19 від 25 лютого 2020 року.

Отже, вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими. Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як вбачається із наданих відповідачем до відзиву на позов документів, у вбудовано-прибудованому приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 знаходиться приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та використовується для здійснення своєї підприємницької діяльності, відповідачами, що зареєстровані як фізичні особи підприємці.

Факт здійснення підприємницької діяльності відповідачами підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців (а.с. 65, 68), витягами в реєстру платників єдиного податку (а.с. 66, 69), а також експлуатаційним дозволом Чернігівської міської СЕС № 14013/19/149 від 23.08.2012 для потужностей з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів на діяльність магазину продовольчих товарів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_2 , згідно з яким ФОП ОСОБА_1 має право на здійснення такого виду підприємницької діяльності як роздрібна торгівля та надання приміщень в оренду, а саме діяльність здійснюється за вищевказаною адресою.

Таким чином аналіз вищезазначених норм законодавства та судової практики дає підстави для висновку, що у даному випадку між сторонами мають місце господарські правовідносини, спірні питання у яких повинні вирішуватися за нормами господарського, а не цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом статті 256 ЦПК України, я кщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України суд вважає за необхідне повідомити позивача, що розгляд його позовних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду, а саме Господарського суду Чернігівської області.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. ст. 256, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надану послугу з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення в порядку, встановленому статтею 354, 355 ЦПК України.

Учасники справи: Комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради (14035, місто Чернігів, вул. Тролейбусна № 13, код ЄДОПОУ 03357731).

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ),

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .)

Суддя Олег КОСЕНКО