Провадження № 22-ц/812/734/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 травня 2025 року м. Миколаїв

справа № 490/8048/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем Травкіною В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 07 березня 2025 року суддею Гуденко О.А., в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про виділ в натурі частини житлового будинку

та визначення порядку користування земельною ділянкою

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з указаним вище позовом.

Зазначав, що на 23.03.2003 року купив у ОСОБА_3 64/100 частки домоволодіння з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 . За договором купівлі-продажу домоволодіння складається з: житлового будинку кам`яного, житлового площею 49 кв.м., зазначеного на плані літ. "А". житлового будинку кам`яного, житловою площею 25.30 кв.м. зазначеного на плані літ. "Б", літньої кухні літ. "В", гаражу літ "Н", вбиральні літ "Е", льоху літ. "Мпд", тамбуру до літньої кухні літ "П", огорож 3,4,6,7, споруд 2,5, І.

Інші 34/100 часток домоволодіння належать на праві власності ОСОБА_2 .

Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1554 кв.м., з яких 254 кв.м. під будівлями, 92 кв.м. під тротуаром, 1208 кв.м. під городом. Земельна ділянка була виділена у безстрокове користування на підставі рішення Миколаївського міськвиконкому №77 від 19.01.1973 року.

Реальний поділ домоволодіння між співвласниками не проводився, порядок користування земельною ділянкою не визначався, що породжує постійні суперечки. Відповідачка користується домоволодінням та земельною ділянкою на свій розсуд без урахування його прав та інтересів.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив виділити в натурі належні йому на праві власності 64/100 часток домоволодіння з прилеглими господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 та визначити порядок користування земельною ділянкою, площею 1554 кв.м за вказаною адресою.

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечувала та зазначала, що за договором купівлі-продажу від 23.03.2004 року ОСОБА_1 набув право власності на частку в нерухомому майні, яке до цього перебувало на праві спільної часткової власності у двох осіб - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . На момент продажу співвласники за взаємною згодою здійснили реальний поділ домоволодіння та визначити порядок користування. Зокрема, частку ОСОБА_3 в розмірі 64/100 складали перелічені вище будівлі і споруди, в тому числі і житловий будинок літ. Б. Ці будівлі в послідуючому стали предметом купівлі продажу за договором від 23.03.2004 доку. Раніше ОСОБА_3 погодив ОСОБА_2 знесення сараю літ. «Г-1» та побудову на його місці двоповерхового житлового будинку літ. «С» будівництво якого було завершено у 2004 році. В тому ж році речові права на цей будинок були належним чином оформлені, а будинок заселений сім`єю відповідачки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2025 року позов задоволено частково.

У приватну власність ОСОБА_1 виділено в натурі 64/100 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 - згідно висновку експерта №125-0152/1 від 21.06.2024 року , визначений графічно в Додатку № 1, що складається з: літ. "А" - одноповерховий житловий будинок у складі узаконених приміщень: - 1-2- житлова пл. 14,0 кв.м.; 1-3-житлова пл. 20,8 кв.м.; 1-4- житлова пл. 7,2 кв.м.; 1-5- житлова пл. 7,5 кв.м.; 1-6 - коридор пл. 4,8 кв.м.; 1-7 - санвузол пл. 5,3 кв.м, загальною площею - 59,60 кв.м. ; Літ. "В" - літня кухня , площею 27,8 кв.м.; Літ "Ф" - вбиральня, площею 1,5 кв.м.; Літ "Мпд" - погріб з шією, площею 4,9 кв.м.; Літ. "Н"- гараж , площею 33,90 кв.м.; Літ. "Т"- сарай , площею 28,0 кв.м.; Літ "У" - навіс, площею 26,6 кв.м.; №5 - басейн; 64/100 частки №3,4,6,7 - огорожа та № ІІІ - замощення.

Право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 64/100 часток житлового будинку з надвірними господарськими спорудами припинено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою домоволодіння, у користування ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 819,0 кв.м., зокрема: під будівлями - 205,24 кв.м.; - під індивідуальною

землею - 613,76 кв.м., згідно першого варіанту висновку №125-069 за графічним розробленим поділом згідно Додатку № 1 судової земельно-технічної експертизи, проведеною у цивільній справі №490/8048/17 від 14.12.2021 року.

У користування ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею - 681,0 кв.м., зокрема: під будовами - 196,3 кв.м., під індивідуальною землею - 484,7 кв.м., в т.ч. під городом - 241,0 кв.м. Відповідно до першого варіанту Висновку судової земельно-технічної експертизи №125-069 від 14.12.2021 року. Лінія розділової межі проходить згідно визначеного плану у Графічному додатку №1.

У спільному користуванні співвласників залишено частину земельної ділянки площею 54,0 кв.м, згідно Графічного додатку № 1 до Висновку експерта №125-069 від 14.12.2021 року.

ОСОБА_2 зобов`язано надавати ОСОБА_1 доступ до частини земельної ділянки вздовж частини лівої бокової зовнішньої стіни будівлі літньої кухні літер В та будівлі сараю літер Т, які належать на праві власності ОСОБА_1 на час виконання ремонтних робіт за переднім узгодженням часу та періоду виконання таких робіт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що у 2004 році відповідачка без його згоди зробила перерахунок часток у домоволодінні та отримала свідоцтво про право власності, внаслідок чого його частка була зменшена до 34/100.

Тільки у 2014 році Центральний районний суд м. Миколаєва ухвалив рішення у справі № 490/3671/13, яким поновив за ним право власності на 64/100 частки у спірному домоволодінні, визнавши зокрема, недійсним і скасувавши рішення Виконкому Миколаївської міської ради № 2130 від 26.11.2004 року.

Також цим рішенням встановлено, що відповідачка самовільно переробила житловий будинок «Б» на літню кухню.

Крім того апелянт зазначав, що вважав, що купує будинок літ. «Б» оскільки при огляді йому цей будинок показував продавець, після оформлення договору купівлі-продажу йому передали ключі від нього, він перевіз до нього свої речі, його сім`я переїхала проживати у це домоволодіння у 2005 році, але будинок літ. «Б» уже був зайнятий матір`ю відповідачки.

Висновок суду про реальний розподіл домоволодіння у 1972 році є безпідставним, оскільки не підтверджується відповідними доказами.

Суд невірно вказав, що він погодився на поділ майна за першим варіантом висновку експерта, тоді як він просив розподілити домоволодіння за третім варіантом експертизи.

Саме на такому розподілі наполягає апелянт, посилаючись на те, що перевага такого розподілу полягає у тому, що він практично відповідає часткам спільної сумісної власності і не має загальної земельної ділянки в користуванні співвласників, які багато років перебувають у неприязних стосунках, а суд повинен вирішити спір, припинивши конфлікт.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки Письмиченко І.В. просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

При цьому посилався на те, що 27 травня 1989 року ОСОБА_2 купила у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 36/100 часток домоволодіння з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 1 Договору на земельній ділянці розташовані житловий кам`яний будинок житлового площею 49 кв.м., зазначений на плані літ. "А". Житловий кам`яний будинок , житловою площею 25.30 кв.м. зазначений на плані літ. "Б", літня кухня літ. "Г", вбиральні літ "Е", "О", погріб з шиєю літ. "Д", огорожі 3,4, споруди 2,5, І.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.02.2014 року позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7 , ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 2130 від 26 листопада 2004 року в частині встановлення ідеальних часток власникам домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , видане 2 грудня 2004 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на 34/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 , видане 2 грудня 2004 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на 66/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір дарування 66/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 17 грудня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Зі змісту судового рішення вбачається, що матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується, що з травня 1972 року домоволодіння перебувало у спільній частковій власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

При цьому у травні 1972 року фактично був здійснений реальний поділ цього домоволодіння, - частку ОСОБА_8 складали: житловий будинок з сенями літер «Б-1» та «б-1»; - сарай літер «Г-1»; погріб літер «Д-1»; вбиральня літер «О-1»; басейн № 2, ворота літер № 4, паркан № 3%. Частку ОСОБА_9 складали: житловий будинок з сенями літер «А-1» та «а-1»; сарай літер «В-1»; сарай літер «П-1»; вбиральня літер «Е-1»; басейн № 5 та замощення «І».

Отже, за договором купівлі-продажу від 23 березня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу (реєстровий номер № 1259) ОСОБА_1 , придбав в ОСОБА_3 64/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яку складали: житловий будинок з сенями літер «А-1» та «а-1»; сарай літер «В-1»; - сарай літер «П-1»; - вбиральня літер «Е-1»; - басейн № 5 та замощення «І».

У подальшому ОСОБА_2 знесла сарай літер «Г-1» та натомість збудувала житловий будинок «С», а житловий будинок з сенями літер «Б-1» та «б-1» був переобладнаний у літню кухню, що підтверджується рішенням державної технічної комісії від 03.11.2004 року про введення цих забудов в експлуатацію саме в користування та володіння ОСОБА_2 .

Довід апелянта про те, що при огляді домоволодіння перед укладенням договору купівлі-продажу продавець ОСОБА_3 показував йому крім іншого також будинок літ. «Б», після оформлення договору купівлі-продажу йому передали ключі від нього, він перевіз туди свої речі у 2005 році, є безпідставними оскільки не підтверджуються будь-якими доказами. Зокрема позивач ОСОБА_1 не звертався до органів поліції про зайняття його житлового будинку.

Крім цього відповідачка посилалася на те, що саме перший варіант поділу домоволодіння є найприйнятнішим, оскільки він відповідає порядку користування, що склався між власниками домоволодіння з 1972 року.

2.Мотивувальна частина

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, оформленого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М. р №1259 від 23.03.2004 року, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 придбав 64/100 частки домоволодіння з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1 Договору, домоволодіння в цілому складається з: житлового будинку кам`яного , житлового площею 49 кв.м., зазначеного на плані літ. "А". житлового будинку кам`яного, житловою площею 25.30 кв.м. зазначеного на плані літ. "Б", літньої кухні літ. "В", гаражі літ "Н", вбиральні літ "Е", льоху літ. "Мпд", тамбуру до літньої кухні літ "П", огорож 3,4,6,7, споруд 2,5, І.

Відповідно Договору від 27.05.1989 року ОСОБА_2 , купила у ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 36/100 часток домоволодіння з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1 Договору, на земельній ділянці розташовані житловий кам`яний будинок житлового площею 49 кв.м., зазначеного на плані літ. "А". житловий кам`яний будинок , житловою площею 25.30 кв.м. зазначеного на плані літ. "Б", літньої кухні літ. "Г", вбиральні літ "Е", "О", погріб з шиєю літ. "Д", огорож 3,4, споруд 2,5, І.

Отже, розбіжності в складі домоволодіння між 1989 та 2004 роком становлять: з`явивися гража літер Н, дві огорожі 6,7, тамбур до літньої кухні.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.02.2014 року позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7 , ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконним та скасувано рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 2130 від 26 листопада 2004 року в частині встановлення ідеальних часток власникам домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , видане 2 грудня 2004 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на 34/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 , видане 2 грудня 2004 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на 66/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 .. Визнано недійсним договір дарування 66/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 17 грудня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Із змісту судового рішення вбачається, що судом встановлено, що з травня 1972 року домоволодіння перебувало у спільній частковій власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

При цьому у травні 1972 року фактично був здійснений реальний поділ цього домоволодіння. Частку ОСОБА_8 складали: житловий будинок з сенями літер «Б-1» та «б-1»; сарай літер «Г-1»; погріб літер «Д-1»; вбиральня літер «О-1»; басейн № 2, ворота літер № 4, паркан № 3%. Частку ОСОБА_9 складали: житловий будинок з сенями літер «А-1» та «а-1»; сарай літер «В-1»; сарай літер «П-1»; вбиральня літер «Е-1»; басейн № 5 та замощення «І».

Виходячи з цього частка ОСОБА_8 була визначена у розмірі 36/100, а частка ОСОБА_9 у розмірі 64/100.

В подальшому вказані частки домоволодіння переходили у власність інших осіб неодноразово, але до 2004 року ані розмір часток, ані склад будівель, що їх утворювали для відповідного власника, не змінювались.

Станом на січень 2004 року власниками спірного домоволодіння були ОСОБА_3 (з часткою 64/100) та ОСОБА_2 (36/100).

23 березня 2004 року ОСОБА_1 за нотаріально посвідченим Договором купівлі-продажу придбав у ОСОБА_3 64/100 частки домоволодіння з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель.

Право приватної власності позивача на 64/100 частки домоволодіння було зареєстровано Миколаївським бюро технічної інвентаризації 07 квітня 2024 року за реєстраційним номером 5184454 що підтверджується відповідним свідоцтвом.

В той же час відповідачка ОСОБА_2 знесла сарай літер «Г-1» та натомість збудувала житловий будинок «С», а житловий будинок з сенями літер «Б-1» та «б-1» був переобладнаний у літню кухню.

З матеріалів справ № 490/671/13-ц та № 490/5479/14ц вбачається, що згідно розпорядження Адміністрації Центрального району Виконкому Миколаївської міської ради від 04.11.2024 року № 78 було затверджено акт держаної технічної комісії про готовність житлового будинку та господарчих будов, житловою площею 59, 4 кв.м., загальною - 86,8 кв.м., по АДРЕСА_2 , а саме закінчений будівництвом житлвий будинок літер «С» та літньої кухні літер Б. перебудованої з житлового будинку літер Б, тамбуру літер б, перебудований з сіней - на ім`я ОСОБА_2

03.11.2004 року Рішенням Державної технічної комісії житловий будинок літ.С ,сіни літ.сІ,літня кухня літ.Б перебудована з житлового будинку, тамбур літ.б перебудований з сіней прийнято в експлуатацію.

Судом також досліджено висновок судової будівельно-технічної експертизи №125-033, проведений у цивільній справі № 490/5479/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ 64/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що згідно 1 варіанту за існуючим порядком використання: У користуванні співвласника ОСОБА_1 часток 64/100 частини: У житловому будинку літ "А,а": 1-2-Житлова площа 14,0 кв.м.; 1-3 Житлова площа. 20,8 кв.м.; 1-4 Житлова площа. 7,2 кв.м. ; 1-5 Житлова Площа 7.5 кв.м.; 1-6 Коридор площа 4,8 кв.м.; 1-7 Санузел площа. 5,3 кв.м. Разом по житловому будинку літ "А", площа 59,6 кв.м.

Надвірні узаконені господарські споруди:

Літ."В" - літня кухня - пл. 27,9 кв.м.; Літ. "Ф" - вбиральня - пл. 1,5 кв.м.; Літ. "Н" - гараж пл. 33,9 кв.м.; Літ. "Т" - сарай - пл. 28 кв.м.; Літ "Мпд" - льох - пл. 4,9 кв.м.; Літ. "У" - навіс - пл. 26.6 кв.м.; Літ. №5 - водю колодязь.

64/100 частин Літ. №3,4,6,7 - огорожа.

64/100 частин Літ № І, ІІ, ІІІ, - замощення.

Варіант розподілу домоволодіння графічно відображено в додатку №2

варіант за наближеним до ідеальних часток з урахуванням бажання ОСОБА_1 : - Виділити в користування співвласника ОСОБА_1 часток 64/100 частини: В житловому будунку літ. "А,а":1-2- Житлова пл. 14,00 кв.м.; 1-3 житлова пл. 20,8 кв.м.; 1-4 Житлова пл. 7,2 кв.м.; 1-5 Житлова пл. 7,5 кв.м.; 1-6- Коридор пл. 4,8 кв.м.; 1-7 санвузол пл. 5,3 кв.м.

Разом по житловому будинку літ "А" пл. 59,6 кв.м.

Надвірні узаконені господарські будівлі:

Літ. "В" - літня кухня - пл. 27,8 кв.м.; Літ. "Б,б" - літня кухня з тамбуром - пл. 55,9 кв.м.; Літ "Ф" - вбиральня - пл. 1,5 кв.м.; Літ "Н" - гараж пл. 33,9 кв.м.; Літ "Т" - сарай -пл.28,0 кв.м.; Літ "Мпд" - погріб - пл. 4,9 кв.м.; Літ "У" навіс - пл. 26,6 кв.м.; Літ №5 - вод колодязь ; Літ.№ 2 - вод. басейн ;

64/100 частин Літ. №3,4,6,7 - огорожа; 64/100 частин Літ № І,ІІ, ІІІ - замощення.

Реальна частка становить - 55/100, що на 9/100 частини менше від ідеальної частини - 64/100.

Для першого варіанту за існуючим порядком використання.

Сума грошової компенсації,що виплачується співвласником ОСОБА_2 отримавши реальну частину більше, ідеально належної, на користь співвласника ОСОБА_1 складає 528 895 грн. (18/100 х 2938307 грн).

Для другого варіанту по наближеному до ідеальної частини з врахуванням побажання співвласника ОСОБА_1 сума грошової компенсації, що виплачується співвласником ОСОБА_2 отримавши реальну частину більше , ідеально належної, на користь співвласника ОСОБА_1 складає 264 448 (9/100 х 2938307) грн.

При цьому суд врахував, що після того, як вказаний висновок експерта надійшов до суду і судом було поновлено провадження по справі, у першому ж судовому засіданні позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Ухвалою суду від 25.08.2016 року позов у цивільній справі №490/5479/14 залишено без розгляду саме за заявою позивача ОСОБА_1 , в межах якої було проведено судову будівельно-технічну експертизу.

Проте, через рік ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з такими самим вимогами до того самого відповідача, посилаючись на ту саму експертизу.

Мотивів такої своєї поведінки позивач пояснити не зміг.

Судом також досліджено Висновок №125-069 від 14 грудня 2021 року судової земельно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи №490/8048/17, з якого вбачається що фактична загальна площа земельної ділянки в домоволодінні АДРЕСА_1 , складає - 1554,0 кв.м., що відповідає площі 1554,0 кв.м., вказаною в Рішенні Миколаївської міськради депутатів трудящих від 19.01.1973 року №77.

Згідно технічних норм, а також на підставі висновку експерта №125-033 від 25.05.2016 року про розробку варіантів виділу в натурі частки співвласника ОСОБА_1 експертом пропонується три варіанти порядку користування земельною ділянкою, виходячи з порядку користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 , що склався між співвласниками на даний час.

На підставі вимірів, виконаних розрахунків , згідно даних геодезичної зйомки станом на листопад 2021 року., площі земельних ділянок, що знаходяться в користуванні кожного співвласників на день обстеження, складають: ОСОБА_1 - 819,0 кв.м., зокрема: під будівлями - 205,24 кв.м.; під інд землею - 616,76 кв.м.; в т.ч. під городом - 484,0 кв.м.

- ОСОБА_2 - 681,0 кв.м., зокрема: під будовами - 196,3 кв.м.: під інд землею - 484,7 кв.м.; в т.ч. під городом - 241,0 кв.м.

Частина земельної ділянки загального користування площею - 54,0 кв.м.

Фактично співвласники користуються земельними ділянками в домоволодінні на момент дослідження: ОСОБА_1 - 846,0 кв.м., що на 148,56 кв.м. менше від ідеальної долі - 994,56 кв.м. ОСОБА_2 - 708,0 кв.м., що на 148,56 кв.м. більше від ідеальної частки - 559,44 кв.м.

Лінія розділової межі для даного варіанту порядку користування земельною ділянкою, проходить: 1-а частина - від лівої бокової межі вправо вздовж фасадної межі довжиною - 13.59м.; поворот вверх безпосередньо вздовж правої зовнішньої стіни житлового будинку літ. "С-1" довжиною 14,99 м.; поворот вліво між зовнішніми стінами житлового будинку літ. «С-1» та літньої Кухні літ. «В» довжиною 4,44м.; поворот вверх довжиною 14,51м.; поворот вліво довжиною 4,25м.; - поворот вверх до задньої торцевої межі земельної ділянки довжиною 22,26м. - поворот вліво вздовж задньої торцевої межі довжиною 14,71 м.

2-а частина - від лівої бокової межі вправо вздовж фасадної межі довжиною 9,07 м.; поворот вверх вздовж лівої бокової зовнішньої стіни будівлі літньої кухні літ. «Б-1 » довжиною 14,99м.; поворот вліво довжиною 3,48м.

Частина земельної ділянки вздовж частини лівої бокової зовнішньої стіни будівлі літньої кухні літ. «В» та будівлі сараю літ. «Т», які належать співвласнику ОСОБА_1 , виділяється в користування співвласника ОСОБА_2 з правом безперешкодного доступу співвласнику ОСОБА_1 на час виконання ремонтних робіт.

ДРУГИЙ ВАРІАНТ: по ідеальних частках співвласників, виходячи з порядку користування, що склався,

Враховуючи щільність забудови земельної ділянки, фактичне розташування розділової внутрішньої межі під городом, а також той факт, що у співвласника ОСОБА_1 розбіжність в менший бік від ідеальної площі на 148,56 кв.м., пропонується виділити частину земельної ділянки під городом шляхом переносу існуючої внутрішньої розділової межі в лівій бік розміром 16,96м. х 8,76м. пл.. 148,56 кв.м.

На підставі вимірів, виконаних розрахунків, площі земельних ділянок, що виділяються в користування кожного співвласників, будуть складати: - ОСОБА_1 967,56 кв.м., зокрема: під будівлями 205,24 кв.м.; під інд землею 762,32 кв.м.; в т. ч. під городом 632,56 кв.м.

ОСОБА_2 532,44 кв.м., зокрема: під будовами 196,3 кв.м.; під інд землею 336,14 кв.м.,; в т. ч. під городом 92,44 кв.м.

Частина земельної ділянки загального користування площею 54,0 кв.м. Фактично співвласники будуть користуватися земельними ділянками в домоволодінні:

1. ОСОБА_1 994,56 кв.м., що відповідає ідеальної долі -994,56 кв.м.

2. ОСОБА_2 559,44 кв.м., що відповідає ідеальної частки - 559,44 кв.м.

Лінія розділової межі для даного варіанту порядку користування земельною ділянкою, буде проходити:

1-а частина: від лівої бокової межі вправо вздовж фасадної межі довжиною - 13,59м.; - поворот вверх безпосередньо вздовж правої зовнішньої стіни житлового будинку літ. « С-1» довжиною 14,99 м.; - поворот вліво між зовнішніми стінами житлового будинку літ. "С-1" та літньої кухні літ "В" довжиною - 4,44 м.; - поворот вверх довжиною - 14,51 м.; - поворот вліво довжиною - 4,25 м.; поворот вверх до задньої торцевої межі земельної ділянки довжиною - 5,3м.; - поворот вліво довжиною - 8,76 м.; - поворот вверх до задньої торцевої межі довжиною - 5,95м.

2-а частина: від лівої бокової межі вправо вздовж фасаднох межі довжиною - 9,07 м.; поворот вверх вздовж лівої бокової зовнішньої стіни будівлі літньої кухні літ. "Б-1" довжиною - 14,99 м.; поворот вліво довжиною 3,48 м.

Частина земельної ділянки вздовж частини лівої бокової зовнішньої стіни будівлі літньої кухні літ. «В» та будівлі сараю літ. «Т», які належать співвласнику ОСОБА_1 , виділяється в користування співвласника ОСОБА_2 з правом безперешкодного доступу співвласнику ОСОБА_1 на час виконання ремонтних робіт.

ТРЕТІЙ ВАРІАНТ: по ідеальних частках співвласників, виходячи з 2-го варіанту виділу частки співвласника ОСОБА_1 .

Враховуючи щільність забудови земельної ділянки, а також той факт, що у співвласника ОСОБА_1 розбіжність в менший бік від ідеальної площі на 148.56 кв.м., згідно пропонованого 2-го варіанту висновку експертизи №125-033 пропонується виділити будівлю літньої кухні літ. «Б,б» в користування Співвласника ОСОБА_1 , а також земельну ділянку загального користування пл.. 54,0 кв.м.

На підставі вимірів, виконаних розрахунків, площі земельних ділянок, що виділяються в користування кожного співвласників, будуть складати:

ОСОБА_1 978,0 кв.м., зокрема: під будівлями - 261,14 кв.м.; під інд землею - 716,86 кв.м.; в т.ч. під городом - 484,0 кв.м.

ОСОБА_2 - 576,0 кв.м., зокрема: під будовами - 140, 4 кв.м.; під інд землею - 435,6 кв.м.; в т.ч. під городом - 241,0 кв.м.

Фактично співвласники будуть користуватися земельними ділянками в домоволодінні: 1) ОСОБА_1 - 978,0 кв.м., що на 16,56 кв.м. менше від ідеальної долі - 994,56 кв.м. 2) ОСОБА_2 - 576,0 кв.м., що на 16,56 кв.м. більше від ідеальної частки - 559,44 кв.м.

Лінія розділової межі для даного варіанту порядку користування земельною ділянкою, буде проходити: від лівої бокової межі вправо вздовж фасадної межі довжиною - 13,59 м.; поворот вверх безпосередньо вздовж правої зовнішньої стіни житлового будинку літ. "С-1" довжиною - 14,99 м.; поворот вліво між зовнішніми стінами житлового буиднку літ. "С-1" та літньох кухні літ "В" довжиною - 4,44м.; поворот вверх довжиною - 14,51м.; поворот вліво довжиною - 4,25 м.; поворот вверх до задньої торцевої межі земельної ділянки довжиною - 22,26 м.; поворот вліво вздовж задньої торцевої межі довжиною - 14,71 м.

Частина земельної ділянки вздовж частини лівої бокової зовнішньої стіни будівлі літньої кухні літ. "В" та будівлі сараю літ. "Т" , які належать співвласнику ОСОБА_1 , виділяється в користування співвласника ОСОБА_2 з правом безперешкодного доступу співвласнику ОСОБА_1 на час виконання ремонтних робіт.

Частина земельної ділянки вздовж правої бокової зовнішньої стіни будівлі житлового будинку літ. "С-1", яка належить співвласнику ОСОБА_2 виділяється в користування співвласника ОСОБА_1 з правом безперешкодного доступу співвласнику ОСОБА_2 на час виконання ремонтних робіт.

Також судом досліджено висновок експерта №125-0152/1 від 21 червня 2024 року судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи №490/8048/17, з якої вбачається, що:

Виходячи із загальної узаконеної існуючої площі будинку - 146,4 кв.м.(за даними архівної справи МБТІ на житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 21.05.2014), при розробці варіантів поділу, в облік була прийнята ідеальна доля співвласника, тобто 64/100 частині, на розгляд суду пропонується один варіант виділу в натурі частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами співвласників з визначенням реальної частки, з урахуванням побажання співвласника ОСОБА_1 .

Перший варіант: по приближеному до ідеальної частки співвласника, з урахуванням побажання співвласника ОСОБА_1 :

У користування співвласника ОСОБА_1 з часткою - 64/100 частини, пропонується виділити: літ. "А" - 1 - ноповерховий житловий будинок - 1970 року побудови у складі узаконених приміщень: - 1-2- житлова пл. 14,0 кв.м.; 1-3-житлова пл. 20,8 кв.м.; 1-4- житлова пл. 7,2 кв.м.; 1-5- житлова пл. 7,5 кв.м.; 1-6 - коридор пл. 4,8 кв.м.; 1-7 - санвузол пл. 5,3 кв.м.

Разом по житловому будинку літ. "А-1"; площа - 59,60 кв.м.

Надвірні узаконені господарські будови:

Літ. "В" - літня кухня - 1970 р. - пл. 27,8 кв.м.; Літ "Ф" - вбиральня - 2009 р. - 1,5 кв.м.; Літ "Мпд" - погріб з шією - 1975 р. - пл. 4,9 кв.м.; Літ. "Н"- гараж - 1978 р. - пл. 33,90 кв.м.; Літ. "Т"- сарай - 2007 р. пл. 28,0 кв.м.; Літ "У" - навіс - 2007 р. - пл. 26,6 кв.м.; №5 - басейн. 64/100 частки №3,4,6,7 огорожа, № ІІІ замощення.

Реальна частка складає - 46/100 (209414 : 460124) , що на 18/100 часток менше від частки , що ідеально належить - 64/100 частки

В зв`язку з тим , що кожному співвласнику в користування виділяється окремий будинок входом, виконання будь-яких ремонтно - будівельних робіт по переобладнанню не потрібно.

Для першого варіанту: по наближеному до ідеальної частки співвласника, та відповідно до побажання співвласника ОСОБА_1 сума грошової компенсації за розбіжність в менший бік у співвласника ОСОБА_1 не розраховується, так як зменшення ідеальної частки відбулося в зв`язку з тим, що житловий будинок літ. "С" був побудований в 2004 році та затверджений розпорядженням Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради від 04.11.2004 №881-р.

Виходячи з викладеного, розробити варіант виділу 64/100 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 з урахуванням побажань ОСОБА_1 не є можливим , так як господарська будівля літ. "Б-1" з сінями "б" фактично належить та знаходиться в користуванні відповідачки ОСОБА_2 .

Позиція апеляційного суду

У статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У частині першій статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої - третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З матеріалів справи вбачається, і не оспорюється позивачем той факт, що відповідачкою ОСОБА_2 збудовано, введено в експлуатацію та з 2004 року використовується для проживання родини двоповерховий житловий будинок літ. «С», який був побудований на місці сараю літ. «Г-1».

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2014 року, ухваленим за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , встановлено, що з травня 1972 року домоволодіння перебувало у спільній частковій власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . При цьому у травні 1972 року фактично був здійснений реальний поділ цього домоволодіння. До частки ОСОБА_8 зокрема віднесено сарай літ. «Г-1».

Отже, оскільки ОСОБА_8 є правопопередником відповідачки у справі ОСОБА_2 , то саме відповідачка була власницею сараю літ «Г-1», який нею був знесений та на його місці побудовано двоповерховий житловий будинок літ. «С».

Протилежного позивачем ОСОБА_1 не доведено.

Крім цього суд враховує, що фактично ОСОБА_1 купував відокремлену частку домоволодіння з окремим в`їздом з вулиці, ізольованим від сусідів подвір`ям на яке виходили усі придбані ним житлові приміщення та допоміжні споруди гараж, льох, літня кухня. Так само окремий в`їзд з вулиці, ізольований двір і можливість одноосібно користуватись належними будівлями і спорудами мала і інший співвласник відповідачка ОСОБА_2 .

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ч. 1 ст. 78 ЗК України).

Згідно з частиною 1 статті 8 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (частини 1, 4 статті 88 ЗК України).

Близькими за змістом до цих норм є норми частин 1, 3 статті 358 ЦК України.

Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам (частина 1 статті 375 ЦК України).

Цивільні права здійснюються в межах наданих договором або законодавством. При здійснені своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом не допускається. У разі недодержання особою при здійснення своїх прав цих вимог суд може застосувати інші наслідки передбачені законом (частини 1 - 3, 6 статті 13 ЦК України).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 доведено, що за договору купівлі-продажу від 23.03.2003 року він придбав у ОСОБА_3 64/100 частин домоволодіння з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Домоволодіння складається з: житлового будинку кам`яного, житлового площею 49 кв.м., зазначеного на плані літ. "А". житлового будинку кам`яного, житловою площею 25.30 кв.м. зазначеного на плані літ. "Б", літньої кухні літ. "В", гаражу літ "Н", вбиральні літ "Е", льоху літ. "Мпд", тамбуру до літньої кухні літ "П", огорож 3,4,6,7, споруд 2,5, І.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних

у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував, що спір між сторонами триває більше 12 років, позивач ОСОБА_1 тричі звертався до суду з ідентичними позовами. У справах було проведено судові будівельно-технічна та земельно-технічна експертизи. З цих підстав суд дійшов висновку про доцільність перекваліфікування позову за принципом jura novit curia, що буде відповідати критерію ефективності способу захисту порушеного права.

Дійшовши такого висновку, суд ухвалив судове рішення про виділення в натурі у приватну власність ОСОБА_1 64/100 частини домоволодіння, що складається з : літ. "А" - одноповерховий житловий будинок у складі узаконених приміщень: - 1-2- житлова пл. 14,0 кв.м.; 1-3-житлова пл. 20,8 кв.м.; 1-4- житлова пл. 7,2 кв.м.; 1-5- житлова пл. 7,5 кв.м.; 1-6 - коридор пл. 4,8 кв.м.; 1-7 - санвузол пл. 5,3 кв.м, загальною площею - 59,60 кв.м. ; Літ. "В" - літня кухня , площею 27,8 кв.м.; Літ "Ф" - вбиральня, площею 1,5 кв.м.; Літ "Мпд" - погріб з шією, площею 4,9 кв.м.; Літ. "Н"- гараж , площею 33,90 кв.м.; Літ. "Т"- сарай , площею 28,0 кв.м.; Літ "У" - навіс, площею 26,6 кв.м.; №5 - басейн; 64/100 частки №3,4,6,7 - огорожа та № ІІІ - замощення.

Припинити за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 64/100 часток житлового будинку з надвірними господарськими спорудами.

Поділ провести відповідно до висновку експерта №125-0152/1 від 21.06.2024 року, визначеного графічно в Додатку № 1.

Встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою : АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 земельну ділянку , площею 819,0 кв.м., зокрема: під будівлями - 205,24 кв.м.; під індивідуальною землею - 613,76 кв.м., за першим варіантом висновку №125-069 за графічним розробленим поділом згідно Додатку № 1 судової земельно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи №490/8048/17 від 14.12.2021 року.

У користування ОСОБА_2 виділено земельну ділянку, площею 681,0 кв.м., зокрема: під будовами - 196,3 кв.м. ; під інд землею - 484,7 кв.м., в т.ч. під городом - 241,0 кв.м. Виділ проведено згідно першого варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи №125-069 від 14.12.2021 року, лінія розділової межі проходить згідно визначеного плану у Графічному додатку №1.

У спільному користуванні співвласників залишено частину земельної ділянки площею - 54,0 кв.м, згідно Графічного додатку № 1 до висновку експерта №125-069 від 14.12.2021 року.

ОСОБА_2 зобов`язано надавати ОСОБА_1 доступ до частини земельної ділянки вздовж частини лівої бокової зовнішньої стіни будівлі літньої кухні літер В та будівлі сараю літер Т, які належать на праві власності ОСОБА_1 на час виконання ремонтних робіт - за переднім узгодженням часу та періоду виконання таких робіт.

Оцінюючи такі висновки, суд апеляційної інстанції вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення максимально враховує права сторін, обсяг наявних у справах доказів, з урахуванням первинної технічної документації домоволодіння, доказів про усталений порядок користування будівлями, спорудами та земельною ділянкою, інформацію, наявну у договорах купівлі-продажу сторін щодо обсягу майна, яке за цими договорами було ними придбано.

До апеляційної скарги позивачем ОСОБА_1 не додано жодного доказу, який би більш змістовно доводив його позицію щодо належності йому, а не відповідачці, літньої кухні літ «Б».

Крім того, на час придбання ним 64/100 частин домоволодіння існували житловий будинок літ. «А», який належить позивачу, та житловий будинок літ «Б», згодом перебудований відповідачкою.

Також суд враховує, що незгода з вказаним розподілом домоволодіння виникла після перебудови житлового будинку літ. «Б» відповідачкою.

Отже суд апеляційної інстанції не має будь-якої інформації, яка дала б можливість більш повно, ніж це зробив суд першої інстанції, дослідити першопричини виниклого між сторонами конфлікту, та як наслідок відійти від встановлених судом першої інстанції обставин, які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення.

З огляду на вище викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з повним з`ясуванням обставин справи, є правильним та обґрунтованим.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 відсутні.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, судові витрати апелянта відносяться на його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 12 травня 2025 року