Справа № 489/7220/24 Головуюча у 1-й інстанції Микульшина Г. А.
Провадження №22з/812/30/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
8 травня 2025 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючої-судді: Ямкової О. О.,
суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін заяву
про ухвалення додаткової постанови у цивільній справі
за апеляційною скаргою
на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 4 лютого 2025 року, ухваленого під головуванням судді Микульшиної Г. А. в залі суду в місті Миколаєві о 10 год 35 хв зі складанням повного рішення суду 4 лютого 2025 року, у справі
про зміну розміру і способу стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свою представницю, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, стягнутих за судовим наказом Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 грудня 2018 року.
Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 4 лютого 2025 року позов задоволено частково, ухвалено про зміну розміру та способу стягнення аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за судовим наказом Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 грудня 2018 року у цивільній справі №489/7269/18. Стягнуто з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини. Відкликано судовий наказ, виданий Ленінським районним судом міста Миколаєва по справі №489/7269/18 від 12 грудня 2018 року, після набрання рішенням законної сили. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивачкою, що діє через свою представницю, подано відзив на апеляційну скаргу у якому вона вважала її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначила про відповідність рішення суду нормам матеріального права. Додатково обґрунтувала понесення нею витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково задоволено, ухвалено про зміну рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 4 лютого 2025 року в частині визначення розміру стягнутих аліментів з до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; та в частині розміру витрат на правову допомогу зі зменшенням її розміру 2 000 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

28 квітня 2025 року позивачкою ОСОБА_1 , яка діє через свою представницю, у відповідності до положень, передбачених частинами 8 і 12 статті 141, статтями 123-124 ЦПК України, подана заява з додатками про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн, понесених нею у зв`язку з отриманням правничої допомоги у суді апеляційної інстанції під час подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 .

Відповідачем на заяву про стягнення витрат надані заперечення, де він просив відмовити у стягненні таких витрат на користь позивачки, у зв`язку з неправильно оформленими документами та неспівмірністю їх розміру обсягу наданих їй правових послуг.

Заяву розглянуто без повідомлення учасників справи у відповідності до положень частини 3 статті 270 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в заяві доводи та дослідивши матеріали справи у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокатка Муравенко К. В. підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом частин 1, 8 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, та розмір витрат, які сторонам сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що представницею позивачки у справі за належно підтвердженими повноваженнями є адвокатка Муравенко К. В. (а.с.190), внаслідок чого під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції на користь ОСОБА_1 стягнуті витрати, понесені нею на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 2 000 грн.

Тому, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, у відзиві на апеляційну скаргу, позивачкою зазначено про орієнтовну вартість витрат на правову допомогу, у зв`язку з переглядом справи у розмірі 8 000 грн, розмір яких нею буде підтверджено протягом 5-ти днів після ухвалення судового рішення та заявлено про покладення цих витрат на сторони у справі у відповідності до норм ЦПК України (а.с.183-189).

Внаслідок цього на підтвердження таких витрат позивачкою через свою представницю подано докази у визначені статтею 141 ЦПК України строки, 28 квітня 2025 року (а.с.219-225).

Як слідує з наданих доказів: копії договору про надання правничої допомоги №01 від 19 березня 2025 року та акту приймання виконання наданих послуг про надання послуг, які підписані між ОСОБА_1 та адвокаткою Муравенко К. В., ними, як сторонами, погоджено перелік та вартість послуг що складаються з зустрічі з клієнтом вартістю 1 000 грн тривалістю 1 годину та написання документів процесуального характеру вартістю 1 400 грн за годину тривалістю 5 годин, що складає 7 000 грн, які повинна сплатити позивачка за договором під час представництва її інтересів у суді апеляційної інстанції, на загальну суму 8 000 грн суму (а.с.225) та які відповідно до наданої копії довідки сплачені нею готівкою у повному обсязі (а.с.224 зв).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тому, враховуючи наведені норми матеріального та процесуального права, а також обсяг задоволених позовних вимог з відповідним їм обсягом наданих послуг з надання правової допомоги, невеликої складності та приватного характеру справи, її перегляду в суді апеляційної інстанції в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, та виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставин справи та фінансовий стан обох сторін, колегія суддів висновує про необхідність компенсації понесених позивачкою витрат за рахунок відповідача в розмірі 1000 грн, які є співмірними заявленим вимогам відповідача у апеляційній скарзі за їх частковим задоволенням та відповідають розумності понесених позивачкою витрат.

За наведеного є підстави для часткового задоволення заяви позивачки та ухвалення додаткової постанови за цими вимогами шляхом стягнення на її користь з відповідача 1 000 грн витрат, понесених на надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 246, 270, 367, 368, 376 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву ОСОБА_1 , подану від її імені адвокаткою Муравенко Каріною Володимирівною, про стягнення витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надану правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова