КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 369/13783/23

номер провадження 22-ц/824/5709/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2024 року /суддя Скрипник О.Г./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - позивач, ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 313922236 від 07 січня 2021 року в розмірі 46 669,15 грн, включаючи 14 000,00 грн основної суми боргу та 32 669,15 грн відсотків за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 2 147,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Заочним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2024 року позов задоволено. Суд стягнув із відповідача на користь позивача 46 669,15 грн заборгованості, 2 147, 20 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу. /а.с. 128-134/

Не погоджуючись із заочним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в позові. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, зокрема, розглянув справу з порушенням правил підсудності, оскільки відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а не в м. Вишневе. Суд першої інстанції не врахував, що договір укладено з особою « ОСОБА_3 », а не з відповідачем « ОСОБА_1 »; Також не дослідив належність доказів (роздруківки договору, паспорта кредиту, виписки з рахунку), які не є первинними документами, не довів факт відступлення права вимоги, оскільки договори факторингу укладено до виникнення кредитного зобов`язання. Суд першої інстанції не врахував відсутність доказів повідомлення відповідача про умови кредитування. Апелянт посилається на постанови Верховного Суду, зокрема від 12.04.2023 у справі № 569/15311/21, від 24.04.2018 у справі № 914/868/17.

ТОВ «Юніт Капітал» у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення без змін. Позивач стверджує, що договір укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Право вимоги перейшло до позивача через чинні договори факторингу, що підтверджується витягами з реєстрів. Платіжні доручення засвідчують перерахування 14 000,00 грн на картку відповідача, водночас, відповідач не спростував укладення договору та не звертався до правоохоронних органів щодо шахрайства. Позивач посилається на постанови Верховного Суду, зокрема від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що кредитний договір № 313922236 від 07.01.2021 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № MNV8C98M було направлено позичальнику 07.01.2021 о 11:18:51на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_1 ; одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 07.01.2021 о 11:19:47 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Після вчинених дій, 07.01.2021 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано грошові кошти в сумі 3 500,00 грн. на банківську карту Відповідача, що в свою чергу слугує доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі - 3 500,00 грн, встановленому Кредитним договором, а також додатковими угодами- 2050,00 грн., 3000,00 грн., 450,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням №53d82baa-c66c-4e2e-ad4a-db49132de856, 0c122ba4-cf70-4248-a38d-ca18955cf7dc, b7608ba5-42b6- 48a4-a810-250f313b8556, 00808f29-722f-4ab2-9289-c73f6edc5835, fc271bf3-3db0-4a7c-9a2f-8b0e2268f3ed від 28.01.2021 року.

Всупереч умов Договору № 313922236 від 07 січня 2021 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі - 46669, 15 грн., яка складається з: 14 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 32 669, 15 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 313922236 від 07 січня 2021 року.

31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (Фактор) було укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року було викладено у новій редакції.

Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020), строк дії цього Договору закінчується 31 грудня 2021 року.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (копія додана до позовної заяви). Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року.

03.08.2021 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 включно.

30.12.2022 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 30.12.2024 включно.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 46 669,15 грн.

04.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЮНІТ КАПІТАЛ» » було укладено Договір факторингу № 01/04082023 відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЮНІТ КАПІТАЛ»» було відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Згідно з Реєстром боржників від 04.08.2023 до Договору факторингу № 04/08/23-1 від 04.08.2023, до Позивача було передано право грошової вимоги до Відповідача в сумі 46669,15 грн., з яких 14 000,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 32 669,15 грн. - сума заборгованості за відсотками

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вірно керувався статтями 526, 536, 610, 625, 628, 629, 1054 ЦК України, статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію», статтею 1 Закону України «Про споживче кредитування», встановивши, що відповідач уклав кредитний договір, підписавши електронним підписом; позивач набув право вимоги через договори факторингу; відповідач не виконав зобов`язань, що підтверджується розрахунком заборгованості; відповідач не надав заперечень.

З висновками суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати кошти, а позичальник - повернути кредит і сплатити проценти. Статті 526, 610, 629 ЦК України встановлюють обов`язок належного виконання зобов`язань.

Договір підписано одноразовим ідентифікатором (MNV8C98M), що відповідає ст.ст. 11, 12 Закону «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України.

Перерахування 14 000,00 грн підтверджено платіжними дорученнями, а відповідач не спростував отримання коштів чи втрату контролю над номером (ст. 81 ЦПК).

Доводи апелянта про порушення підсудності не підтверджені, оскільки відповідач, укладаючи договір, зазначав адресу, вказану у позові - АДРЕСА_2 , отже, позов розглядався судом за останнім відмовив місцем проживання, оскільки на запит суду не було надано інформацію про реєстрацію відповідача - відсутня повна дата народження. /а.с. 92/ Не було подано апелянтом і витягу про реєстрацію до заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції, у перегляді судом відмовлено.

Різниця ж в написанні імені є технічною, відповідач укладаючи договір свої дані заповнював російською мовою, оскільки номер телефону, РНОКПП і картка належать відповідачу, біль того, вказані і в реквізитах відповідача в апеляційній скарзі.

Право вимоги передано через чинні договори факторингу, що підтверджується витягами з реєстрів. Доводи про передчасність факторингу спростовуються продовженням строків дії договорів (додаткові угоди № 2, № 3). Умови кредитування є частиною публічної оферти, а підписання договору засвідчує ознайомлення (ст. 641 ЦК України).

Отже, заборгованість у розмірі 46 669,15 грн підтверджена розрахунком і випискою, які відповідач не спростував. Постанова ВС від 16.12.2020 (справа № 561/77/19) зазначає, що розрахунок кредитора є належним доказом.

Посилання апелянта на постанови ВС від 12.04.2023 та 24.04.2018 не застосовні до даних правовідносин, не є релевантними, оскільки вони стосуються інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд залишає рішення без змін, якщо воно ухвалене з дотриманням норм права.

Підстав для скасування, передбачених ст. 376 ЦПК України, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати в суді першої інстанції не перерозподіляються, судовий збір за апеляційну скаргу покладається на апелянта, оскільки скарга не задоволена.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2024 року - залишити без задоволення.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: