ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1271/25 Справа № 212/3099/24 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/3099/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вовк Михайло Вадимович,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року,

встановив:

У березні 2024 року АТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 25 листопада 2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №401, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 10 000 гривень, який пізніше було збільшено до 56 377 гривень. Відповідач не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 01.02.2024 року у нього перед банком виникла заборгованість в сумі 96 064,65 гривень, яка складається з: 56 376,65 гривень - заборгованості за кредитом, 39 688,00 гривень - заборгованості по процентам.

Просило суд стягнути з відповідача на їх користь суму заборгованості в розмірі 96 064,65 гривень та судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 рокупозов АТ «ПУМБ» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача АТ «ПУМБ» заборгованість за Кредитним договором №401 від 25 листопада 2020 року в сумі 36883,55 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача АТ «ПУМБ» судовий збір в сумі 2 422,40 гривень. Стягнуто з АТ «ПУМБ» на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 500 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вовк М.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, вважає оскаржуване рішення в частині розміру стягнутих на користь відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги, незаконним та необґрунтованим, просить збільшити розмір стягнутих витрат з 500 гривень до 8 000 гривень.

Зазначає, що судові витрати, понесені відповідачем по оплаті витрат на професійну правничу допомогу становлять 8 000,00 гривень.

Також звертає увагу, що підготовка до даної справи вимагала не лише знань в галузі права, а й знань в галузі економіки. По даній справі адвокатом було надано не лише правове обґрунтування позиції захисту відповідача, а й як спеціалістом в галузі «Банківська справа» було здійснено розрахунок заборгованості відповідача (копію диплому спеціаліста в галузі «Банківська справа» було подано разом із відзивом на позовну заяву).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги, в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, що 25 листопада 2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви №401, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 10 000 гривень, який пізніше було збільшено до 56 377 гривень

Позивач, обґрунтовуючи позов, крім Заяви №401 від 25 листопада 2020 року посилався на ДКБО та паспорт споживчого кредиту в редакції, як невід`ємну частину кредитного договору.

В свою чергу відповідачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрати понесених відповідачем по оплаті витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, відповідачем додано: копію Квитанції про оплату витрат на правничу допомогу Серія АВ-ТБ №0240224, Копію Договору про надання правничої допомоги №24/04/2024-П від 24.04.2024 року, копію Акту приймання-передачі правничої допомоги від 24.04.2024 року.

Від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу понесених відповідачем до суми 500 гривень.

Задовольняючи частково вимогу представника відповідача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з обставин справи, а також наданих стороною відповідача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, а заявлений відповідачем розмір вартості послуг за правничу допомогу є завищеними і неспівмірними із предметом даного позову.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Надаючи належну та правову оцінку належним та допустимим доказам понесення витрат на надання правової допомоги, наданих представником відповідача, судова колегія констатує, що сама справа про стягнення заборгованості є незначною за своєю складністю та відноситься до категорії малозначних із встановленою судовою практикою, але судом першої інстанції значно заниженими та підлягають збільшенню до 3 000 гривень.

За таких обставин, враховуючи доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції у частині стягнення з АТ «ПУМБ» на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 500 гривень слід змінити відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, і визначити про стягнення таких витрат у розмірі 3 000 гривень, а в решті - рішення суду залишити без змін із вищезазначених підстав.

Разом з тим, оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то колегія суддів вважає за можливе стягнути з АТ «ПУМБ» на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 гривень.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вовк Михайло Вадимович, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року в частині стягнення витрат на правову (правничу) допомогу з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на користь ОСОБА_1 змінити, визначивши таку в сумі 3 000 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.

Головуючий суддя: О.І.Корчиста