КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-з/824/526/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Сушко Л.П.,

суддів: Музичко С.Г., Желепи О.В.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження заяву адвоката Дядюри Наталії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу за апеляційною скаргою адвоката Лукашевої Зої Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду Київської області від 16 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття (затоплення) квартири,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям (затопленням) квартири.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну внаслідок залиття квартири матеріальну шкоду в розмірі 215 978 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 159 грн 80 коп..

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2024 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Лукашева З.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Лукашевої Зої Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну внаслідок залиття квартири матеріальну шкоду в розмірі 215 978 грн та судовий збір в розмірі 2159 грн 80 коп.

17 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Дядюри Наталії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яка була заява в апеляційному суді 20 березня 2025 року

Заява обгрунтована тим, що за результатами розгляду справи у суді апеляційної інстанції вбачається можливість винесення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. понесених витрат на правничу допомогу, адже постанова суду апеляційної інстанції ухвалена на користь ОСОБА_1..

Зазначала, що між адвокатським об`єднанням «Унілекс» та ОСОБА_1. було укладено Договір про надання правової допомоги № 22/09-22/1 від 22.09.2022 року, зокрема з метою захисту її прав та інтересів у межах судового спору у даній справі № 761/17064/23.

Відповідно до п. 5.2. Договору сторони погодили, що за розмір гонорару визначається сторонами у відповідному додатку до Договору.

Додатком № 2 від 12.03.2025 року до Договору адвокатське об`єднання «Унілекс» та ОСОБА_1 погодили розмір гонорару (винагороди) за надання правничої (правової) допомоги у розмірі 60 000 грн в суді апеляційної інстанції у справі № 761/17064/23.

17.03.2025 року між адвокатським об`єднанням «Унілекс» та ОСОБА_1. підписано Акт приймання-передачі наданих послуг, за яким вартість наданих послуг в суді апеляційної інстанції склала 60 000 грн.

Представник позивача також зазначала, що станом на момент подання заяви про ухвалення додаткового рішення позивачка фактично не сплатила за надані послуги згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 17.03.2025 року, оскільки відповідно до п. 5 Додатку № 2 від 12.03.2025 року до Договору, клієнт здійснює оплату правничої (правової) допомоги протягом 30 робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Звернула увагу, що наявність підтвердження оплати за надання правничої допомоги не є обов`язковим та визначальним для вирішення питання щодо розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу у судовій справі.

Обгрунтовуючи заяву про ухвалення додаткового рішення щодо надання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача посилалась на те, що у даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню вимога абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. З огляду на те, що постанова Київського апеляційного суду прийнята 11.03.2025 року, з урахуванням ч. 3 ст. 124 ЦПК України, 5-денний строк для подання цих доказів закінчується 17.03.2025 року.

Таким чином, на думку представника позивача, дотримано 5-денний процесуальний строк для подання доказів, встановлений абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Крім того зазначала, що у період апеляційного розгляду справи у ОСОБА_1 були відсутні докази, на підставі яких вона мала б право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, адже відповідні докази були підписані між нею та адвокатським об`єднанням «Унілекс» лише після апеляційного розгляду, що є поважною причиною неподання цього доказу під час апеляційного розгляду справи. А саме додаток № 2 до договору було підписано 12.03.2025 року, а акт приймання-передачі наданих послуг - 17.03.2025 року. Тобто у період апеляційного розгляду справи таких доказів ще не існувало, а тому вони і не могли бути подані в цей час до суду.

З огляду на викладене, просила суд апеляційної інстанції визнати поважними причини неподання доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи № 761/17064/23 у зв`язку з відсутністю існування таких доказів у цей період. Та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову (правничу) допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 60 000 грн.

08 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення на заяву адвоката Дядюри Н.О. про винесення додаткового рішення у справі, просила відмовити повністю у її задоволенні, посилаючись на те, що представник позивача всупереч вимогам законодавства докази, які б підтверджували понесені ним судові витрати до закінчення судових дебатів не подав та поважності причин такого неподання не обгрунтував.

Дослідивши матеріали справи, зокрема заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/129 наведено правовий висновок про те, що «однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат».

Відповідно до статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У постанові від 18.03.2024 року у справі № 459/2350/23 (провадження № 61-1802св24) Верховний Суд навів правовий висновок щодо застосування статті 134 ЦПК України про необхідність подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, вказавши, що аналіз положень статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може відмовити», а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника. Таким чином, хоча відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу у зв`язку з неподанням заявником попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат є правом суду, а не обов`язком, суд має враховувати конкретні обставини справи та принцип диспозитивності цивільного судочинства. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Аналіз наведених процесуальних норм вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22), неподання чи не заявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Відповідно до вищенаведеного, апеляційний суд зазначає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19.07.2021 р у справі № 910/16803/19).

У додатковій постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів.

У постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 643/3720/15-ц (провадження № 61-18762св19) зазначено, що «враховуючи відсутність у матеріалах справи попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відсутність у заяві переліку витрат, про відшкодування яких йдеться, незаявлення до закінчення судових дебатів про відшкодування судових витрат та неподання особою заяви про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відшкодування витрат».

Із поданою представником заявника заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що заявлені ним витрати у розмірі 60 000,00 грн - це витрати понесені на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанцій.

Разом з тим, у матеріалах справи під час перегляду справи апеляційним судом відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок сум витрат на професійну правничу допомогу, які ОСОБА_1 понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, як і відсутня її заява про стягнення таких витрат.

Лише після ухвалення апеляційним судом постанови від 11.03.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дядюра Наталія Олександрівна подала заяву про стягнення витрат на правничу допомогу понесених позивачем в суді апеляційної інстанції та надала докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Враховуючи відсутність заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Дядюра Наталії Олександрівни про розподіл судових витрат, поданої до закінчення судових дебатів, та відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку сум витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви адвоката Дядюри Наталії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат понесених на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.134, 137, 246, 270 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Дядюри Наталії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено «08» травня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

О.В. Желепа