Справа № 529/291/25
Провадження № 2/529/239/25
РІШЕННЯ

іменем України

01 травня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Петренко Л.Є.

з участю секретаря Звягольської В.А.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Диканської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимка О.І., про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 04.04.2025 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить визначити їй додатковий строк у два місяці, як спадкоємиці за законом першої черги, для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , заповіт на випадок своєї смерті остання не складала. З вказаних підстав позивачка вважала, що оскільки вона єдиний спадкоємець спадкового майна, яке відкрилось після смерті матері, то в будь-який час зможе звернутись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Також вважала, що прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом управлінням спадковим майном.

Крім того зазначає, що в період, коли вона повинна була звернутись до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, розпочалась збройна агресія російської федерації, тому через об`єктивну та реальну загрозу для свого життя та здоров`я була вимушена виїхати за її межі з метою збереження свого життя та здоров`я. Також в даний період через початок повномасштабної війни були відключені спадкові реєстри, а нотаріуси відсутні на своїх робочих місцях, були проблеми із зв`язком та транспортними сполученнями у зв`язку з постійними обстрілами.

Позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємиця за законом, після смерті матері ОСОБА_2 , з метою прийняття спадщини, звернулась до приватного нотаріуса, однак отримала відмову на своє звернення, оскільки нею пропущено шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини як спадкоємиця за законом першої черги.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою до суду.

07.04.2024 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, до суду подала заяву про підтримання позовних вимог та просила їх задовольнити. Розгляд справи просив проводити у її відсутність.

Представник відповідача Диканської селищної ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, а вказаним органом надіслано на адресу суду відзив на позов з вказівкою на визнання позову. Крім того, селищна рада просить справу розглядати без участі її представника.

Третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Шимка О.І. до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заперечення проти позову відсутні. Крім того приватний нотаріус Шимка О.І. у своєму письмовому поясненні щодо позову вказав, що спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у прийнятті такої, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Враховуючи те, що позивачка позов підтримала, а відповідач подав відзив на позов з вказівкою про визнання позову, саме визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи, інтереси інших осіб, третя особа подала заяву про розгляд справи у її відсутність, судом розгляд справи по суті було проведено в підготовчому засіданні з ухваленням рішення, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність позивачки, представника відповідача, третьої особи на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Диканька Полтавського району Полтавської області померла ОСОБА_2 , що підтверджено належно завіреною копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, у виді житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ( а.с. 16).

Позивачка ОСОБА_3 є дочкою померлої ОСОБА_2 , а отже відповідно до положень ст. 1261 ЦК України являється спадкоємицею першої черги за законом.

03.04.2025 приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимкою О.І. роз`яснено ОСОБА_1 , що у зв`язку з пропуском нею строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_2 , їй рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.11).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, за життя остання заповіт на випадок своєї смерті не складала (а.с. 13-14).

Як вбачається з довідки, виданої 28.06.2023 за № 930 адміністратором ЦНАП Диканської селищної ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня своєї смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Разом з нині померлою ОСОБА_2 за вказаною адресою інших зареєстрованих осіб не було (а.с.12).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та у подальшому неодноразово продовжувався і триває до сьогодні.

Разом з тим, законодавство України не містить вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними факторами для спадкоємця щодо неможливості вчинення цих дій.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Пріоритет у доказуванні надається не тому хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також наведені позивачкою причини несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини, які свідчать про наявність об`єктивних та істотних труднощів у питанні подання заяви про прийняття спадщини, суд, з урахуванням захисту інтересів позивачки у реалізації прав на спадкування за законом, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з визначенням їй додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Керуючись статтями 10, 12, 17, 81, 89, 206 ч. 4, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Диканської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк, терміном два місяці з часу набрання рішенням законної сили, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуюча Л.Є. Петренко