печерський районний суд міста києва
пр. № 2-2031/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про визнання частково недійсним договору та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором № 1109-19 від 01 жовтня 2019 року у розмірі 78 096, 41 грн, збитки від інфляції у сумі 9 287, 23 грн, три проценти річних у сумі 3 097, 42 грн, а всього 90 481, 06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , про технічне забезпечення електропостачання споживача щодо якого з позивачем укладено договір 01 жовтня 2019 року. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, у останньої утворилася заборгованість у розмірі 78 096, 41 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, у відзиві вказала, що розрахунки позивача містять нарахування за період до дати укладення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача № 1109-19 від 11 листопада 2019 року, зокрема за жовтень 2019 року нараховано борг у розмірі 37 965, 65 грн. У розрахунках зазначено, що за жовтень 2019 року відповідачем спожито 11236, 16 кВт, але на зазначений період між сторонами взагалі не було встановлено договірних правовідносин, зазначена кількість електричної енергії фізично не могла бути спожита за той період. Те саме стосується й інших місяців. Так, максимально можливе споживання електроенергії за листопад 2019 року перевищено на 362 кВт/год., за грудень 2019 року - на 19 кВт/год., за січень 2020 року - на 330 кВт/год., за лютий 2020 року - на 594 кВт/год., за травень 2020 року - на 1373 кВт/год., за червень 2020 року - на 330 кВт/год., за липень 2020 року - на 20 кВт/год., за грудень 2020 року - на 703 кВт/год., за січень 2021 року - 451 кВт/год., за травень 2021 року - на 1930 кВт/год., загальна сума приписок становить понад 16603,19 кВт/год. Крім того, відповідачка заперечує дійсність пункту 10.1 договору, який передбачає обов`язок споживача сплатити кошти за спожиту електроенергію, яка була надана невідомо кому до початку дії договору у сумі 37 965, 65 грн. Відповідачка зверталася до позивача з вимогою виключити цей пункт з договору та здійснити звірку взаєморозрахунків, яка залишилася без відповіді. Відповідач вважає, що позивач взагалі не мав технічної можливості надавати будь-які послуги з технічного забезпечення електропостачання споживача та виконувати інші свої зобов`язання за договором, оскільки станом на час дії договору, позивач не мав жодної технічної документації на мережі електропостачання житлового будинку АДРЕСА_2 . Грошові кошти у розмірі 13 200, 00 грн сплачені відповідачем 28 листопада 2019 року на рахунок позивача безпідставно, у зв`язку із чим підлягають поверненню.

Представник КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Ключник А. В. у відповіді на відзив вказала, що підписанням договору відповідач ОСОБА_3 підтвердила як користування нею послугами з електропостачанням, так і наявність у неї заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 37 965, 65 грн. Після підписання договору 28 листопада 2019 року відповідач також сплатила у рахунок погашення заборгованості у розмірі 13 200 ,00 грн. Позивач забезпечував передачу електроенергії до будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим останньому енергопостачальною організацією виставлялися рахунки на оплату.

ОСОБА_3 у зустрічному позові просила визнати недійсними п. 10.1 договору про технічне забезпечення електропостачання споживача від 01 жовтня 2019 року та додатку № 1 до цього договору, стягнути безпідставно сплачені грошові кошти у розмірі 13 200, 00 грн.

В обґрунтування зустрічного позову вказано, що 27 червня 2019 року позивач за зустрічним позовом народила двох дітей і станом на 11 листопада 2019 року дітям виповнилося повних чотири місяці. Позивачка перебувала у постійно стомленому, стурбованому, збудженому стані й інші проблеми, крім догляду за немовлятами, її не турбували. 11 листопада 2019 року позивачку за зустрічним позовом запросили до КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» підписати якісь папери. Довіряючи представнику КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та не маючи можливості вчитуватися у текст наданих документів позивачка за зустрічним позовом підписала запропонований представником КП пакет документів. На словах їй пояснили, що стосується електропостачання. Як виявилося, у такий спосіб позивачкою за зустрічним позовом був підписаний договір про технічне забезпечення електропостачання споживача від 01 жовтня 2019 року з додатком № 1. Приблизно 28 листопада 2019 року позивачці за зустрічним позовом зателефонував представник КП та висловив вимогу сплатити на користь КП грошові кошти, у випадку несплати, погрожував припинити електропостачання приміщення. За таких обставин під тиском представника КП позивач сплатила грошові кошти у розмірі 13 200, 00 грн. Приблизно в середині січня 2020 року, представники КП повторно зателефонували позивачці за зустрічним позовом та заявили вимогу про сплату грошових коштів. На той час діти позивачки за зустрічним позовом трохи підросли, стали менше вередувати, сама позивач за зустрічним позовом призвичаїлась до свого нового статусу мами та почала вникати в суть подій. Тож вона заперечила необхідність сплати грошових коштів, мотивуючи тим, що по-перше платити немає за що, а по-друге вона вже сплатила велику суму. Тоді представник КП звернув її увагу на умови п. 10.1 Договору та додатку №1 до Договору, відповідно до яких вона начебто зобов`язана сплатити на користь комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло- Гервіс» грошові кошти в розмірі 37 965, 65 грн. Позивачку за зустрічним позовом такий стан речей здивував та обурив. В зв`язку з цим на адресу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» було направлено лист з вимогою виключити цей пункт з договору та здійснити звірку взаєморозрахунків. Це підтверджується листом вих. № 200206/1 від 06 лютого 2020 року. Листом від 21 лютого 2020 року вих. № 110/905-253 вимогу про виключення зазначеного пункту з договору було відхилено, вимогу про звірку взаєморозрахунків було залишено без відповіді. Пояснити походження зазначеного в п. 10.1 договору та додатку №1 до договору боргу відповідач за зустрічним позовом не зміг. За таких обставин позивач за зустрічним позовом вимагає визнати недійсними п. 10.1 договору та додатку № 1 до договору. Крім того, оскільки зазначені вище грошові кошти у розмірі 13 200, 00 грн перераховано на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» безпідставно, а реальних послуг зазначене підприємство Позивачці за зустрічним позовом не надавало та не могло надавати, оскільки для надання послуг з технічного забезпечення електропостачання споживача необхідно мати технічну документацію на будинкову мережу електропостачання, а такої документації станом на час дії договору, відповідач не мав.

Представник відповідача за зустрічним позовом КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - Ключник А. В. зустрічний позов не визнала, у відзиві вказала, що наказом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) №14 від 31 травня 2017 року, житловий будинок по АДРЕСА_2 , з метою якісного обслуговування передано на технічне обслуговування та експлуатацію Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». Нежитлове приміщення № 112 у будинку АДРЕСА_2 належало Позивачу на праві власності з 23 серпня 2019 року до 01 грудня 2021 року. У зв`язку із цим, між сторонами були укладенні наступні договори: договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 1038-19 від 23 серпня 2019 року, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_2 , а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором (п. 1 договору); договір № 1039-19 від 23 серпня 2019 року, відповідно до п. 1.1. якого, власник приміщення доручає за його рахунок забезпечити на умовах цього договору належне йому на праві приватної власності нежитлове приміщення АДРЕСА_1 холодним водопостачанням та водовідведенням шляхом виконання підприємством умов укладеного договору з ПАТ АК «Київводоканал» № 16598/9-02 від 16 грудня 2016 року, в т.ч. проведенням обов`язкових робіт (наданням послуг) пов`язаних з виконанням цього договору шляхом технічного обслуговування вузла обліку водопостачання нежитлових приміщень, а підприємство приймає виконання цього доручення; договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 1109-19 від 01 жовтня 2019 року, що є предметом спору у цій справі. Отже, на підставі вказаного вище наказу та укладених між сторонами договорів КП «Житло-Сервіс» надавав позивачу, як власнику нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , житлово-комунальні послуги для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Дії ж позивача щодо придбання у власність нежитлового приміщення та укладення інших договорів більше ніж за місяць до укладення між сторонами договору №1109-19 від 01 жовтня 2019 року навпаки свідчить про те, що остання, незважаючи на її стан після пологів, усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ним, а саме - забезпечення цього нежитлового приміщення не тільки водопостачанням, а й електропостачанням. Позивач була власником нежитлового приміщення з 23 серпня 2019 року, а тому позивач з цього часу почав надавати останній послуги з електропостачання. Саме тому, у п. 10.1. договору № 1109-19 від 01 жовтня 2019 року зазначено, що споживач після набрання чинності цього договору сплачує кошти за спожиту електроенергію, яка була надана до початку дії договору в сумі: 31 638, 00 грн, ПДВ (20%) - 6 327, 61 грн, всього 37 965, 65 грн, відповідно до додатку №1 до цього договору. У додатку №1 до цього договору сторони обумовили порядок погашення позивачем заборгованості, що виникла до його укладення. Таким чином, підписанням даного договору позивач підтвердила як користування наданих їй послуг з електропостачання, так і наявність у неї заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 37 965, 65 грн.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

09 червня 2023 року позивач КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернулося до суду із вказаним позовом.

16 червня 2023 року ухвалою судді Батрин О. В. у справі відкрито провадження для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін /а. с. 40/.

26 липня 2023 року через Електронний суд представник відповідача подав відзив на позов та зустрічну позовну заяву /а. с. 61-73, 74-81/.

06 вересня 2023 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» прийнято до спільного розгляду /а. с. 83/.

22 січня 2024 року через Електронний суд представник відповідача за зустрічним позовом КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - Ключник А. В. подала відзив на зустрічний позов /а. с. 114-162/.

27 лютого 2024 року ухвалою суду витребувано додаткові документи, щодо яких нараховувалася заборгованість, та додатків до документів /а. с. 179/.

25 березня 2024 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав заяву щодо виконання ухвали суду від 27 лютого 2024 року /а. с. 192-196/.

11 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла відповідь на відзив /а. с. 197-203/.

У судове засідання представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) не з`явилася, у відзиві на зустрічний позов просила розглянути справу у відсутність представника.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити у повному обсязі, одночасно відмовивши у задоволенні первісного позову.

Суд, заслухавши обґрунтування представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним), дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

26 лютого 2002 року КП «Житло-Сервіс» та ПАТ «Київенерго» укладено договір на постачання електричної енергії № 21781, відповідно до п. 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об`єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною. У подальшому, 09 жовтня 2017 року додатковою угодою до вказаного вище договору було приєднано об`єкт для постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 та підписано між відповідачем та ПАТ «Київенерго» акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, та однолінійну схему електропостачання за цією адресою.

01 грудня 2018 року КП «Житло-Сервіс» та ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» укладено публічний договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 3021718, про що зазначено у додатковій угоді, а саме, що, керуючись вимогами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а також Закону України «Про публічні закупівлі», уклали цю додаткову угоду до договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, оприлюдненого на сайті https://dtek-kem.com.ua та який є публічним.

Наказом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 14 від 31 травня 2017 року, житловий будинок по АДРЕСА_2 , з метою якісного обслуговування передано на технічне обслуговування та експлуатацію Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс».

23 серпня 2019 року ОСОБА_3 набула прав власника на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 /а. с. 163-167/.

23 серпня 2019 року КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №1038-19, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі-послуги) у будинку АДРЕСА_2 , а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором (п. 1 договору) та договір № 1039-19, відповідно до п. 1.1. якого, власник приміщення доручає за його рахунок забезпечити на умовах цього договору належне йому на праві приватної власності нежитлове приміщення АДРЕСА_1 холодним водопостачанням та водовідведенням шляхом виконання підприємством умов укладеного договору з ПАТ АК «Київводоканал» № 16598/9-02 від 16 грудня 2016 року, зокрема проведенням обов`язкових робіт (наданням послуг) пов`язаних з виконанням цього договору шляхом технічного обслуговування вузла обліку водопостачання нежитлових приміщень, а підприємство приймає виконання цього доручення.

Згідно із п. 4.1.1. договору, споживач зобов`язується самостійно до 10 числа поточного місяця, здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії», плата за втрати в мережі згідно додатку 4Б «Перелік об`єктів субспоживача, підключених до мереж споживача» та за технічне обслуговування електричних установок відповідно до додатка «Виконання додаткових робіт з технічного обслуговування електричних установок споживача» та п.7.7 цього договору.

Відповідно до п. 7.7. договору, оплата споживачем за обслуговування власником мереж електроустановок споживача здійснюється згідно із узгодженими сторонами кошторисом, що є невід`ємною частиною цього договору. Оплата здійснюється споживачами самостійно на р/р власника мереж до 10 числа наступного за розрахунковим, за наступною формулою: різниця між показниками на початок та на кінець розрахункового періоду помножена на коефіцієнт 1,3, який враховує втрати електроенергії у мережі, помножені на тариф НКРЕП у розрахунковому періоді.

01 жовтня 2019 року КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та ОСОБА_3 укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 1109-19. Згідно з пунктом 10.1 цього договору споживач після набрання чинності цього договору, сплачує кошти за спожиту електроенергію, яка була надана до початку дії договору у сумі 31 638, 00 грн, ПДВ 20 % - 6 327, 61 грн, всього - 37 965, 65 грн, відповідно до додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до п. 1.1. договору, власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отриманні послуги, визначенні пунктом 4.1 цього договору.

Сплачена 28 листопада 2019 року ОСОБА_3 сума у розмірі 13 220, 00 грн врахована як часткове погашення боргу /а. с. 19, 20/.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Згідно із частиною першою ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

З викладеного вбачається, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Позивач за зустрічним позовом стверджувала, що під час укладення договору 01 жовтня 2019 року перебувала у постійно стомленому, стурбованому, збудженому стані й інші проблеми, крім догляду за немовлятами ІНФОРМАЦІЯ_1 , її не турбували. Пізніше вона заперечила законність вимоги представників КП щодо сплати суми боргу у розмірі 37 965, 65 грн, передбачену пунктом 10.1 договору від 01 жовтня 2019 року, наполягаючи на безпідставності вимоги про погашення боргу і поверненні цих коштів.

Доказів на підтвердження таких своїх аргументів стороною позивача за зустрічним позовом суду не надано, вимоги про визнання пункту договору недійсним та повернення грошових коштів є безпідставними, тому у задоволенні зустрічного позову суд відмовляє.

Згідно із пунктом 2 частини першої ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на момент укладення договору, залежно від функціонального призначення до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до частини першої ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За частиною першою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 зобов`язань за договором, у останньої станом на 28 лютого 2023 року наявна заборгованість у розмірі 78 096, 41 грн.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою ст. 77 ЦПК України.

Згідно з частиною першою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому відповідач має сплатити позивачу збитки від інфляції у сумі 9 287, 23 грн та три проценти річних у сумі 3 097, 42 грн за період з липня 2020 року по 31 січня 2021 року.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що первісний позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-16, 203, 215, 225, 526, 625, 901 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (вул. Дніпровська Набережна, буд. 25-Б, м. Київ, ) суму заборгованості за договором № 1109-19 від 01 жовтня 2019 року у сумі 78 096, 41 грн, збитки від інфляції у сумі 9 287, 23 грн, три проценти річних у сумі 3 097, 42 грн, судовий збір - 2 684, 00 грн, витрати на правничу допомогу - 5 000, 00 грн.

Позов ОСОБА_3 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про визнання частково недійсним договору та стягнення коштів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова