КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 520/2762/19-ц

провадження № 22-ц/824/6520/2025

01 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року у складі судді Бусик О. Л., в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації,

встановив:

20.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати реєстрацію Державною архітектурно - будівельною інспекцією України, код 37471912, декларації ОСОБА_2 про готовність об`єкта - ательє з пошиття та ремонту одягу по АДРЕСА_1 до експлуатації, від 23.03.2014 серії ХК № 39.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що дії щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23.03.2014 серія та номер ХК 39 є незаконними, оскільки Департамент ДАБІ реєструючи її не перевірив повноти даних, зазначених у декларації, та не провів перевірки з метою визначення відповідності об`єкта будівництва проектній документації, вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил. Позивач вказав, що зазначеною декларацією відповідач узаконив самовільне, без дозволу органів місцевого самоврядування, переведення житлових приміщень у виробничі на території міста, яка відведена під забудову житлових будинків. Експлуатація зазначених приміщень завдає загрозу життю людей, які проживають поруч та впливає на стан їх здоров`я.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 05.02.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Верховний Суд постановою від 29 жовтня 2020 року скасував рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020, провадження у справі № 520/2762/19 за вище вказаним позовом - закрив. Роз`яснив позивачеві, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства та що він має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

19.11.2020 до Верховного Суду надійшла заява позивача, в якій він висловив прохання передати цю справу до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про направлення за встановленою юрисдикцією справи № 520/2762/19 задоволено частково.

Справу № 520/2762/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації, передано до Печерського районного суду міста Києва.

11 грудня 2020 року Печерським районним судом міста Києва винесено ухвалу про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року вказану справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Ленінському районному суду м. Харкова.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року клопотання представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Сузанського І. В. про направлення справи за підсудністю задоволено.

Передано матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова (61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 20).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що даний спір виник з приводу нерухомого майна - ательє з пошиття та ремонту одягу по АДРЕСА_1 . Поряд із цим, ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2020 року на підставі ч. 3 ст. 354 КАС України вказану справу направлено за місцезнаходженням відповідача - Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Оскільки виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосувати під час вчинення позову інші норми, що регулюють інші види територіальної підсудності, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для розгляду позову в Печерському районному суді міста Києва відсутні, а тому справа підлягає передачі на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова.

07.01.2025 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року, а справу направити для продовження розгляду до Печерського районного суду міста Києва.

Вважає, що оскаржувана ухвала суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права (статті 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 2,7-9, 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), порушенням норм процесуального права ( ст. 2, 4, 7-8, 10 11, 31, 32, 417 ЦПК України), що призвело до постановлення помилкової ухвали, порушення конституційного права позивача на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою захисту порушених прав.

Судом першої інстанції повністю проігноровано вказівки, зроблені в ухвалі Верховного Суду від 26 листопада 2020 року щодо поширення юрисдикції саме на Печерський районний суд міста Києва.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить жодного аргументу (доводу), який би не був вже досліджений Верховним Судом 26 листопада 2020 року під час розгляду заяви ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суддя Печерського районного суду м. Києва Бусик О. Л. в порушення вимог ст. 32 ЦПК України фактично оспорила (не виконала) рішення Верховного Суду про визначення підсудності справи, прийнятого у формі ухвали від 26 листопада 2020 року та самоусунулася від виконання обов`язків судді.

Також суддею повністю проігнорована постанова Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року, якою скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року, справу направлено для продовження розгляду саме до Печерського районного суду міста Києва.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (частина друга статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У частині другій статті 18 ЦПК України вказано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом встановлено, що Верховний Суд постановою від 29 жовтня 2020 року скасував рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020, провадження у справі № 520/2762/19 за даним позовом закрив. Роз`яснив позивачеві, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства та що він має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Відповідно до частини четвертої статті 414 ЦПК України у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

19.11.2020 до Верховного Суду надійшла заява позивача, в якій він висловив прохання передати цю справу до Ленінського районного суду м. Харкова, до юрисдикції якого згідно статті 30 ЦПК України (виключна підсудність) віднесено розгляд такої справи (а. с. 71, 72 т. 3).

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про направлення за встановленою юрисдикцією справи № 520/2762/19 задоволено частково.

Справу № 520/2762/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації, передано до Печерського районного суду міста Києва.

З огляду на те, що питання територіальної юрисдикції (підсудності) даної справи вже було предметом судового розгляду Верховного Суду, ухвала якого від 26 листопада 2020 року є остаточною та оскарженню не підлягає, суд першої інстанції помилково направив справу до Ленінського районного суду м. Харкова, по суті повторно здійснивши перегляд справи на предмет територіальної підсудності, порушивши принцип правової визначеності.

Згідно зі статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного суду приймає доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Суду першої інстанції належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, з наведенням відповідних обґрунтувань, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. 353, 367, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук