Справа № 149/419/23
Провадження № 22-ц/801/1110/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 рокуСправа № 149/419/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О.С., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2025 року про призначення експертизи, постановлену суддею Робак М.В., повний текст складено 31 березня 2025 року, в цивільній справі за позовом ФГ «Світ Біо» до приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича, ДП «Сетам», треті особи: ПрАТ «Промислово-страхова компанія», ПАТ «Страхова компанія Остра» про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

У лютому 2023 року ФГ «Світ Біо» звернулося до суду із вказаним позовом до приватного виконавця Турського О.В., ДП «Сетам» про стягнення матеріальної шкоди.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року прийнято вказану цивільну справу до провадження (а.с.13).

Представник позивача подав суду клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи з метою встановлення розміру упущеної вигоди ФГ «Світ Біо» у зв`язку з неможливістю господарством використовувати земельні ділянки протягом 2020 року через неправомірні дії відповідачів. На вирішення експерта просив поставити наступні запитання:

1. Який обсяг доходу та врожаю міг отримати користувач земельних ділянок у 2020 році ОСОБА_1 за період використання земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0397 площею 12,8041 га, :04:002:0396 площею 20,8681 га, :04:002:0394 площею 42,4250 га, :04:002:0395 площею 9,1912 га, з урахуванням врожайності сільськогосподарських культур по Хмільницькому району Вінницької області, які були зібрані ним на вищевказаних земельних ділянках у 2020, з урахуванням середньозважених цін закупівлі сільськогосподарських культур за ІІІ квартал 2020 року.

2. Який розмір матеріальної шкоди (упущеної вигоди) отримало ФГ «Світ Біо» у зв`язку з неможливістю використання земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0397 площею 12,8041 га, :04:002:0396 площею 20,8681 га, :04:002:0394 площею 42,4250 га, :04:002:0395 площею 9,1912 га у 2020 році, за умови збору господарством сільськогосподарських культур які вирощувались на вищевказаних земельних ділянках у 2020 році та їх подальшої реалізації по середньозважених цінах закупівлі за ІІІ квартал 2020 року.

Від відповідача приватного виконавця Турського О.В. надійшло клопотання, в якому він також просив призначити у дній справі судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання:

1. Який розмір матеріальної шкоди (упущеної вигоди) отримало ФГ «СВІТ БІО» у зв`язку з неможливістю використання земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0397 площею 12,8041 га, :04:002:0396 площею 20,8681 га, :04:002:0394 площею 42,4250 га, :04:002:0395 площею 9,1912 га у 2020 році, за умови реалізації сільськогосподарських культур, які вирощувались на вищевказаних земельних ділянках у 2020 році, з врахуванням наявних виробничих потужностей та економічних показників ФГ «СВІТ БІО» (документи бухгалтерського, податкового обліку і звітності, інших документів про економічну діяльність господарства).

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2025 року клопотання сторін задоволено частково.

Відмовлено приватному виконавцю Турському О.В. у прийнятті та долучені до матеріалів цивільної справи висновку спеціаліста щодо даних фінансової, податкової та статистичної звітності ФГ «Світ Біо» за 2019-2021 роки та висновку спеціаліста щодо розміру матеріальної шкоди (упущеної вигоди), яку отримало ФГ «Світ Біо» у зв`язку з неможливістю використання земельних ділянок.

Призначено у даній справі судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

Який розмір матеріальної шкоди (упущеної вигоди) отримало ФГ «СВІТ БІО» у зв`язку з неможливістю використання земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0397 площею 12,8041 га, :04:002:0396 площею 20,8681 га, :04:002:0394 площею 42,4250 га, :04:002:0395 площею 9,1912 га у 2020 році, за умови збору господарством сільськогосподарських культур які вирощувались на вищевказаних земельних ділянках у 2020 році та їх подальшої реалізації по середньозважених цінах закупівлі за ІV квартал 2020 року, з врахуванням наявних виробничих потужностей та економічних показників ФГ «СВІТ БІО».

Проведення експертизи доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384 та 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Витрати на проведення експертизи віднесено на рахунок позивача.

Копію ухвали, цивільну справу № 149/419/23 в 4 (чотирьох) томах направлено до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для виконання.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погодившись із вказаною ухвалою, приватний виконавець Турський О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу повернути на розгляд до суду першої інстанції.

У скарзі зазначає, що ухвалюючи рішення про призначення експертизи та зупиняючи провадження у справі суд не дотримався вимог ч. 1 ст. 104 ЦПК України, відповідно до якої суд у своїй ухвалі зобов`язаний зазначити перелік матеріалів, які надаються експерту для дослідження. В ухвалі не зазначено конкретного переліку матеріалів, які надаються експертам для проведення дослідження, що унеможливлює належне виконання експертизи та створює ризик її суб`єктивного тлумачення або проведення неналежного обсягу досліджень. Суд раніше, 10 травня 2024 року, ухвалою задовольнив клопотання відповідача про долучення до справи як письмового доказу висновку спеціаліста від 08 травня 2024 року, однак, в межах того ж провадження 23 травня 2025 року той самий суддя відмовив у долученні того самого доказу. Аналогічно суд першої інстанції безпідставно відмовив у долученні іншого письмового доказу висновку спеціаліста від 05 грудня 2024 року щодо упущеної вигоди. Мотиви відмови не узгоджуються з процесуальними підставами для визнання доказу недопустимим, передбаченими ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ФГ «Світ Біо» звернулося до суду із вказаним позовом до приватного виконавця Турського О.В., ДП «Сетам», в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь фермерського господарства матеріальну шкоду (упущену вигоду) в розмірі 1 705 768 грн.

Як слідує з позовної заяви, вказану шкоду позивач просить стягнути через незаконні дії приватного виконавця Турського О.В. та ДП «Сетам», внаслідок яких фермерське господарство не змогло вести господарську діяльність на орендованих земельних ділянках в період з 26 грудня 2019 року по 25 вересня 2020 року та зазнало великих матеріальних збитків (упущеної вигоди).

Предметом доказування у вказаній справі є розмір матеріальної шкоди (упущеної вигоди).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновками експертів.

У даній справі дослідження і перевірка розміру та складу заявленої до стягнення суми неодержаних доходів (упущеної вигоди) через реальність їх характеру має суттєве значення для правильного вирішення спору з огляду на предмет і підстави цього позову.

Під час розгляду справи ФГ «Світ Біо» подало клопотання про призначення судово-економічної експертизи, на вирішення якої просив поставити два питання.

Також клопотання про призначення судово-економічної експертизи подав і приватний виконавець Турський О.В., на вирішення якої просив поставити одне питання.

Тобто, обидві сторони заявили клопотання про призначення експертизи, у зв`язку з чим в суду виник обов`язок у призначенні експертизи (ч. 1 ст. 105 ЦПК України).

Статтею 102 ЦПК України визначено, що висновком експерта є докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За змістом ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Суд першої інстанції, дослідивши запропоновані сторонами питання визначив питання, з якого експерт має надати суду висновок, мотивувавши відхилення від запропонованих сторонами питань.

В апеляційній скарзі приватний нотаріус Турський О.В., як на підставу для скасування ухвали у повному обсязі та відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи, послався на недотримання судом ч. 1 ст. 104 ЦПК України в частині не зазначення конкретних матеріалів, які надаються для проведення дослідження. Вказане, на думку скаржника, унеможливлює належне виконання експертизи та створює ризик її суб`єктивного тлумачення або проведення неналежного обсягу досліджень.

У ч. 1 ст. 104 ЦПК України зазначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 107 ЦПК України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання.

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

В оскаржуваній ухвалі зазначено, що для проведення експертизи до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надається цивільна справа №149/419/23 в 4 (чотирьох) томах.

Тобто, суд зазначив в ухвалі матеріали, що надаються для дослідження.

Про інші матеріали (крім матеріалів цивільної справи), які необхідно витребувати чи надати (без витребовування) експерту для дослідження в клопотаннях сторін не вказується.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги вимоги п.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року №1950/5, відповідно до якого експерт має право відповідно до процесуального законодавства заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.

Експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань. Повідомлення про відмову має бути вмотивованим.

Пунктом 2.2. цієї Інструкції визначено, що на експерта покладаються обов`язок повідомити в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані.

Із вказаних вище положень слідує, що експерт, якому доручено проведення експертизи, після отримання процесуального документа про призначення експертизи може клопотати перед судом про надання матеріалів і зразків, необхідних для проведення експертизи та про вчинення інших дій, пов`язаних із її проведенням.

Після отримання такого клопотання суд повинен поновити провадження у справі, викликати учасників справи в судове засідання та, з`ясувавши думку учасників справи, визначити, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також викликати та заслухати призначеного експерта з цього питання.

Відтак, вказані доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Посилання скаржника на постанови апеляційного суду від 20 червня 2024 року та 04 грудня 2024 року відхиляються апеляційним судом, оскільки вони не є обов`язковими для врахування.

Відхиляються також доводи апеляційної скарги з приводу безпідставної відмови суду у долученні письмового доказу - висновку спеціаліста, оскільки суд мотивував свій висновок в цій частині.

Вказуючи, що підстави відмови суду не узгоджуються з процесуальними підставами для визнання доказу недопустимими, передбаченими ЦПК України, скаржник не наводить конкретні норми процесуального закону.

Часткове визнання апеляційної скарги представником ФГ «Світ Біо» у судовому засіданні не береться до уваги апеляційним судом, оскільки про незаконність і (або) необґрунтованість ухвали суду має бути вказано в апеляційній скарзі, однак, фермерське господарство своїм правом на подання апеляційної скарги не скористалося. Як і не скористалося на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Суперечлива поведінка сторін та бажання скасування судового рішення з формальних підстав не може мати наслідком скасування законної ухвали.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, оскільки ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк