Справа № 758/7615/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Комінбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про звернення стягнення на предмет іпотеки

У С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Комінбанк» (надалі за текстом - позивач) звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10.04.2025 позов залишено без задоволення.

21.04.2025 від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, розглянувши яку суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а відповідні докази повинні бути надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому, перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У зв`язку із викладеним, заява про відшкодування судових витрат має бути зроблена до закінчення проведення судового засідання в суді, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судового засідання, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/13193/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як було зазначено вище, датою ухвалення рішення у даній справі є 10.04.2025.

А тому, докази, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України мали бути подані не пізніше 15.04.2025.

Поряд з цим, заяву з доданими до неї доказами було подано 21.04.2025, тобто, поза межами встановленого п`ятиденного строку.

У заяві про ухвалення додаткового рішення, міститься клопотання про поновлення строку на подання доказів, розглянувши яке, суд зазначає наступне.

Так, клопотання обґрунтовано тим, що 10.04.2025 відповідач та його представник не були присутні на проголошенні вступної та резолютивної частини рішення, а примірник отримали 16.04.2025, у зв`язку з чим, відповідачем було пропущено строк на подачу відповідних доказів.

У відзиві відповідачем повідомлено, що про подання доказів про розмір судових витрат протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду.

Частинами 1-4 статті 83 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

До відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем (п. 1 ч. 5 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Поряд з цим, частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють чи ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, що виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) цю обставину підтверджено належними й допустимими засобами доказування.

Однак, як вбачається з наведених обґрунтувань щодо подання доказів поза межами встановленого процесуальним законодавством строку, відповідач не зазначає в чому полягала саме об`єктивна неможливість подання таких доказів у встановлений строк.

Так, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у статті 13 цього Кодексу та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання поважними причин пропуску процесуального строку на подання доказів, що має своїм наслідком залишення без задоволення клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з неподанням заявником доказів у визначений процесуальним законодавством строк на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 127, 141, 260 та 266 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі № 758/7615/23 - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк