Справа № 136/766/25
провадження № 2/136/267/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

Позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовна заява не оплачена судовим збором. На підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору позивач посилається на ст.5 Закону України «Про судовий збір» вказуючи, що є інвалідом війни, в підтвердження чому слугує посвідчення серії НОМЕР_1 від 13.10.2008, з якого встановлено, що пред`явник цього посвідчення є інвалідом 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон України №3674-VI).

За приписами ч.1 ст. 4 Закону України №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України №3674-VI передбачено, що розмір судового збору за подання фізичною особою позову, який містить позовну вимогу майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 8 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Суд зазначає, що хоча норми п.8 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" в сукупності з ч.2 ст.22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не містять вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом особи який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.

Як вбачається, предметом спору у даній справі є стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, тобто, у цьому спорі не вирішуються питання, пов`язані із соціальним захистом позивача, що передбачені спеціальним законом, відтак відсутні правові підстави для звільнення від сплати судового збору, а іншого не встановлено, та позивачем не доведено.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст.129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

У зв`язку з викладеним, позивачу необхідно сплатити судовий збір, який відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка подана фізичною особою, сплачується в розмірі 1211,20 грн. за платіжними реквізитами: Отримувач коштів ГУК у Він.обл./м.Липовець/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0002880; Код класифікації доходів бюджету 22030101, про що надати до суду відповідний документ, в іншому випадку навести обґрунтування та норми діючого законодавства, які його звільняють від сплати судового збору.

Зважаючи на викладене, суд надає позивачеві строк для усунення зазначених вище недоліків, оскільки відкриття провадження у справі за позовом, який не в повній мірі відповідає приписам ст.175, 177 ЦПК України не передбачено.

Керуючись ст.175, 177, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Роз`яснити, що якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН