Номер провадження 2/756/1081/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценка О.М.,

за участі секретаря судових засідань Галелюк Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 2022році ОСОБА_2 на своїй веб-сторінці в соціальній мережі Instagram, в стрічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3 поширив в мережі Інтернет наступну інформацію: « ІНФОРМАЦІЯ_5)». Негативні висловлювання відповідача, які містяться на його веб-сторінці в соціальній мережі Instagram, в стрічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3, не можна вважати оціночними судженнями. Своїми твердженнями відповідач безпідставно звинувачує позивача у побитті двох людей, посилаючись на інший допис, розміщений в мережі Instagram, користувачем під іменем ІНФОРМАЦІЯ_6. У даному дописі користувач ІНФОРМАЦІЯ_6 виклав неправдиву інформацію про події, що відбулися 07.04.2022року за участі позивача, а також громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Отже, таке твердження відповідача не може бути сприйняте як оціночне судження, а є фактичними даними які можуть бути перевірені. Поширені відповідачем на його веб-сторінці в соціальній мережі Instagram, в стічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3 відомості відносно позивача є негативною, не відповідає дійсності, є образливою для позивача, ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію, похитнула позицію позивача не лише серед друзів та знайомих, а й перед роботодавцем, де його репутація тепер зіпсована. На дату та час вказані в даному дописі 07.04.2022 після 16 год. саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , умисно вчинили відносно позивача та його майна протиправні дії. Протиправна поведінка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підтверджується обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.02.2023 року за № 0000248, обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.02.2023 року за № 0000385 від 09.04.2022 року, ухвалою подільського районного суду м. Києва від 05.06.2023 року у справі № 758/2804/23, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2024 року у справі № 758/2806/23. В кримінальному провадженні №0000248 від 22.02.2023 року позивач має статус потерпілого. Окрім того інформація поширена відповідачем у мережі Instagram, стосовно звинувачення позивача в домаганням студентів не відповідає дійсності, оскільки позивач ніколи не притягувався до відповідальності за злочини проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, не мав статусу підозрюваного чи обвинуваченого у кримінальних провадженнях, де розслідувалися такі кримінальні правопорушення. Отже, як вважає позивач, із вказаного вище вбачається, що інформація, яка поширена відповідачами, є недостовірною та такою, що порочить її честь, гідність, ділову репутацію, а тому підлягає спростуванню. Крім того, позивач стверджує, що така інформація принижує його честь, гідність та ділову репутацію та завдає йому моральної шкоди, яка проявляється в порушенні звичайного способу життя та погіршення його психологічного стану, душевних переживаннях, зміні в організації її життя при спілкуванні із оточуючими, необхідністю додаткових пояснень тощо. Водночас, він серед колег, фахівців у сфері індустрії пекарського мистецтва, моди і дизайну, завжди характеризувалася як порядна, високоморальна та чесна людина. Тому до опублікування відповідачем спірної статті мав досконалу ділову репутацію, а поширення про нього недостовірної та негативної інформації, серед широкого кола осіб, значною мірою підірвало його авторитет та завдало великої шкоди діловій репутації, що призвело до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, фіксованість на негативних переживаннях, періодичні нервові зриви, тривога з приводу майбутнього. Ці переживання і зміни його організації життя мають причинно-наслідковий зв`язок та зумовлені розміщенням статті, зміст якої оскаржується. Таким чином, позивач зазначив, що поширивши необмеженому колу осіб відносно нього недостовірну інформацію, зміст якої ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки в ній містяться відомості про події та факти, які ніколи не існували та негативно його висвітлюють перед суспільством, а тому вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачів 350 000 (триста п`ятдесят гривень) грн. у відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з чим, позивач звертається до суду з даним позовом, просить визнати недостовірною та такою, що порочить честь і ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 в соціальній мережі Instagram, в стрічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3:в дописі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7)»; зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) спростувати недостовірну інформацію, шляхом розміщення в соціальній мережі Instagram, в стрічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3,не допускаючи при цьому власник коментарів та стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду в розмірі 350 000,00 гривень та судовий збір в розмірі 2422,40гривень.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29.10.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

22.01.2025, 29.01.2025 представниками відповідача ОСОБА_2 - адвокатами Скубою М.В. та Михайленко М.В. подано відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, відповідач не погоджується з вимогами позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Позивачем не надано жодних доказів того, що дійсно за відповідачем зареєстроване ім`я «ІНФОРМАЦІЯ_3» в соціальній мережі Instagram. Більше того, роздруковані скріншоти, якими позивач намагається довести факт порушення його права, не є доказом того, що зазначену ним інформацію поширювала конкретна особа, як і не є доказами самі скріншоти. Позивач, подаючи скріншот як доказ, мав би зафіксувати усі необхідні дані, які дозволяють ідентифікувати джерело скріншоту та особу, яка нібито порушила честь і гідність позивача. З позовної заяви та додатків до неї не вбачається, що позивачем було здійснено фіксацію вмісту в соціальній мережі Instagram у порядку, встановленому законодавством України - фактично це мало б бути посвідченням змісту сторінки станом на конкретний момент часу. Натомість, позивач лише через 2 роки після вказаної ним події, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, та безпідставно намагається стягнути на свою користь моральну шкоду в розмірі 350 000 грн. Щодо стягнення моральної компенсації, то стороні відповідача не зрозуміло, з чого позивач виходив заявляючи вказану суму моральної шкоди. Позивач не обґрунтував заявлену суму заподіяної моральної шкоди, а лише зазначив, що просить стягнути з відповідача вказану суму. Жодного обґрунтування його душевних страждань погіршення становища матеріали справи не містять.

11.02.2025 представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідно до якого вбачається, що інформація, спростування якої є предметом позовних вимог у справі містять твердження про причетність позивача до вчинення злочинів, а саме звинувачення у побитті інших осіб та у злочинах проти статевої свободи і недоторканості, тому така інформація не може бити розцінена як оціночне судження. Окрім того у постанові від 29 січня 2021 року у справі 922/51/20 Верховного Суду сформував правовий висновок, згідно якого учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ, який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення. Таким чином, подання електронного доказу (відображення вмісту цифрової інформації) в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість, суду пояснив, що веб-сторінці в соціальній мережі Instagram, в стрічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно створена особисто ним та він є користувачем даної сторінки, однак ним не здійснювалося жодних дописів, які порочить честь, гідність, ділову репутацію позивача.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що в 2022 році ОСОБА_2 на своїй веб-сторінці в соціальній мережі Instagram, в стрічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3 поширив в мережі Інтернет наступну інформацію: « ІНФОРМАЦІЯ_8)».

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що сторінка користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3 в соціальній мережі Instagram, належить ОСОБА_2 .

На дату та час вказані в даному дописі 07.04.2022 після 16 год. саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , умисно вчинили відносно позивача та його майна протиправні дії. Протиправна поведінка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підтверджується обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.02.2023 року за № 0000248, обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.02.2023 року за № 0000385 від 09.04.2022 року, ухвалою подільського районного суду м. Києва від 05.06.2023 року у справі № 758/2804/23, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2024 року у справі № 758/2806/23. В кримінальному провадженні №0000248 від 22.02.2023 року позивач має статус потерпілого. Окрім того інформація поширена відповідачем у мережі Instagram, стосовно звинувачення позивача в домаганням студентів не відповідає дійсності, оскільки позивач ніколи не притягувався до відповідальності за злочини проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, не мав статусу підозрюваного чи обвинуваченого у кримінальних провадженнях, де розслідувалися такі кримінальні правопорушення.

ОСОБА_1 з 01.09.2002 року прийнятий на посаду першого проректора Вищого навчального закладу « Київська Академія прикладних мистецтв та є Головою Оргкомітету Міжнародного Фестивалю перукарського мистецтва, моди і дизайну « Кришталевий Янгол», Президентом Конфедерації СМС-САТ Україна.

ОСОБА_2 в період з 01.09.2019 року по 10.02.2020року був студентом Вищого навчального закладу « Київська Академія перукарського мистецтва».

На підставі наказу ректора ВНЗ «Київська Академія перукарського мистецтва» від 10.02.2020року № 14 відповідач був відрахований зі складу студентів за невиконання умов договору 3.1.1, а саме академічна заборгованість.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У ч. 1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Згідно із ст. ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати про існування презумпції неправдивості відомостей, які завдають шкоди честі, гідності та діловій репутації, а тому обов`язок доведення правдивості такої інформації покладається на особу, яка таку інформацію поширила (постанова Верховного Суду від 24 грудня 2021 року у справі № 757/9133/18-ц).

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 роз`яснено, що суди повинні з`ясувати, чи є поширена інформація фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

У п. 15 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Отже, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 760/23818/20 зазначено, що фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність як особистих немайнових прав. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

У п. 6.26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 зазначено, що «.. не можна визнати інформацію такою, що має характер оціночних суджень, якщо ця інформація стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача) та подається як установлений факт, тобто…повідомляється чітко, точно та є констатацією факту».

Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

При вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені (рішення ЄСПЛ в справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (презумпція невинуватості).

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У наведених приписах втілено одну із фундаментальних засад судочинства у демократичному суспільстві - принцип презумпції невинуватості.

Посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 484/2781/19-ц.)

Така інформація порушує презумпцію невинуватості позивача, гарантовану ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, впливає на соціальну оцінку особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на загальноприйнятих уявленнях щодо моралі, норм поведінки та ділових якостей та є розповсюдженням недостовірної інформації.

Публічно поширена інформація про позивача, яка стала доступною необмеженому колу осіб викладена у формі фактичних тверджень і не є оціночним судженням.

Відповідач здійснив публікацію під « ІНФОРМАЦІЯ_9)», відповідачем було порушено ст. 62 Конституції України, оскільки ними не доведено вчинення позивачем протиправних дій, кримінальних правопорушень, а тому поширена відповідачами інформація є недостовірною і неправдивою. Належних доказів правдивості, достовірності спірної інформації, поширеної відповідачем, останній не надав.

Наведена у розміщеній та поширеній відповідачем статті на власній веб-сторінці в соціальній мережі Instagram інформація стосується особи позивача та його приватного життя, є фактичними твердженнями, а не оціночними судженнями.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суду пояснили, що відповідач був студентом вищого навчального закладу «Київської Академії перукарського мистецтва», під час навчання жодних конфліктів між позивачем та відповідачем не виникало, навпаки навчальний заклад всіляко сприяв професійному розвитку відповідача, а саме направлення на конкурси за кордон та на практику до телевізійного каналу. За твердженнями свідків користувачем під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3 в мережі Instagram є саме відповідач, який на даній сторінці викладав свої роботи, робив дописи та постійно нею користувався. Після поширення відповідачем на його веб-сторінці в соціальній мережі Instagram, в стрічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3 відомості відносно позивача які є негативними та не відповідають дійсності, вони неодноразово зверталися до відповідача з проханням видалити даний допис, однак він цього не зробив та перестав з ними спілкуватися. Після поширення даної інформації, імідж закладу зіпсувалася, що призвело до зменшення кількості охочих вступати на навчання.

ЄСПЛ, розглядаючи дифамаційні справи по суті, перевіряє дотримання балансу між правом, передбаченим статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя), та правом, передбаченим статтею 10 (свобода вираження поглядів) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У таких справах необхідно враховувати дві ключові обставини: 1) ступінь суспільного інтересу до поширеної інформації і 2) ступінь публічності особи, щодо якої поширена інформація.

Значний суспільний інтерес має місце тоді, коли інформація безпосередньо впливає на суспільство в значній мірі і суспільство проявляє законний інтерес до цієї інформації (рішення ЄСПЛ Sunday Times v. the United Kingdom, № 6538/74, § 66, 26 квітня 1979 року), особливо, якщо це стосується добробуту населення (рішення ЄСПЛ Barthold v. Germany, № 8734/79, § 58, 25 березня 1985 року).

У Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

Спірна інформація порушує особисті немайнові права позивача як фізичної особи, принижує його честь, гідність, ділову репутацію, завдає шкоди його інтересам.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги в частині захисту честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації підлягають задоволенню.

За загальним правилом інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення, і суд вважає, що спростування має здійснитись у такий самий спосіб, в який поширювалась недостовірна інформація.

Отже, поширена відповідачами інформація є недостовірною та підлягає спростуванню у спосіб, заявлений позивачем, а саме: покладення зобов`язання на ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) спростувати недостовірну інформацію, шляхом розміщення в соціальній мережі Instagram, в стрічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3,не допускаючи при цьому власних коментарів.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідачів 350 000,00 грн. моральної шкоди, позивач не вказав з чого він виходив при обрахунку такої суми.

Якщо інформацію висловлено в брутальній, принизливій формі, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Як вбачається з положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із відповідача підлягає стягненню 10000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв`язку із поширенням недостовірної інформації.

Відповідно доч.3 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порочить честь і ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 в соціальній мережі Instagram, в стрічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3: в дописі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10)».

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) спростувати недостовірну інформацію, шляхом розміщення в соціальній мережі Instagram, в стрічці користувача під іменем ІНФОРМАЦІЯ_3,не допускаючи при цьому власних коментарів.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень та судовий збір в розмірі 2422,40гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко