Справа № 128/3371/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 квітня 2025 року селище Крижопіль
Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої-судді Швець Л.В.,
при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду селища Крижопіль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, відшкодування шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся 21 серпня 2024 року до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1553 гривень 66 копійок та моральної шкоди в розмірі 1553 гривень 66 копійок. Свій позов обґрунтовує тим, що 25 травня 2024 року через мережу інтернет він у відповідача придбав керамічний електричний чайник на суму 1553, 66 гривень. 01 червня 2024 року даний чайник прийшов на Нову пошту № 3 м. Тульчин. При огляді товару з`ясувалося, що чайник був у користуванні та мав не охайний вигляд, був брудний та відсутній гарантійний талон, що стало підставою відмовитися від отримання його та повернути назад відповідачу. Разом з тим він телефонував відповідачу з вимогою повернути йому кошти, однак останній відмовився категорично їх повертати. Тому просить стягнути з відповідача заявлену матеріальну та моральну шкоду, а також судові витрати, які ним будуть понесені під час розгляду справи.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2024 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Крижопільського районного суду Вінницької області.
Дана справа надійшла до суду 24 жовтня 2024 року.
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків.
02 грудня 2024 року позивачем усунуто недоліки.
Головуюча суддя з 02.12.2024 року по 13.12.2024 року включно перебувала на лікарняному.
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по сутті.
Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовільнити з підстав, зазначених у позові. Разом з тим зазначив, що чайник замовляв на Нову пошту у місто Тульчин, оскільки на той період там проживав. Коли він додзвонився до відповідача, то надіслати чайник належної якості не було можливості, оскільки такого вже в наявності не було, а повернути кошти відповідач відмовився. Оголошення про продаж чайника він побачив в інтернеті, на веб сторінці відповідача, там же заповнив заявку 20 травня 2024 року. В оголошені було про продаж нового чайника, а не такого, що був у використанні. Доказів сплати саме такої суми за чайник у нього не має, оскільки він платив через Укрпошту і квитанція залишилась в банку. При продажі товару відповідач вимагав, щоб він наперед заплатив вартість чайника і тоді він перешле по пошті. Він так і зробив, заплативши, відправив фото квитанції відповідачу, а той відправив чайник. На Новій пошті акту, щодо неналежної якості чайника не складали, оскільки він відмовився в його отриманні і повернув назад. Доказів того, що він повернув чайник продавцю у нього не має. До поліції із заявою не звертався, оскільки відповідач дійсно є приватним підприємцем і здійснює торгівлю побутовою технікою. Моральна шкода полягає в тому, що він кошти потратив на придбання чайника, який виявився неякісним, тому він переніс хвилювання та страждання за потрачені кошти, тому що кошти міг потратити на більш значимі для нього питання, зокрема на лікування. Тому вважає, що з відповідача підлягають стягненню 1553 гривні 66 копійок матеріальної шкоди та 1553 гривні 66 копійок, а також судові витрати пов`язані із розглядом справи, а саме витрати на дорогу, які ним будуть подані згідно законодавства.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся на адресу, яка вказана в позовній заяві позивачем а також через оголошення на сайті судової влади. Заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутність, відзиву до суду не направляв.
Позивач в судовому засіданні не заперечував проти того, щоб справа розглядалась в порядку заочного розгляду.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд протокольною ухвалою в судовому засіданні постановив про доцільність провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Відповідно до ч.1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; обслуговування державною мовою відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).
Згідно із ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача, зазначені у частині першій цієї статті, задовольняються за згодою продавця. Згідно з цією частиною задовольняються вимоги споживача щодо товарів, гарантійний строк на які не закінчився.
Згідно положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.
Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.
Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.
Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.
Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього.
У Законі України "Про захист прав споживачів", законодавець визначив, що наявність істотного недоліку товару повинно бути підтверджена висновком експертизи. Порядок проведення і призначення експертизи для визначення причин втрати якості продукції і можливих істотних недоліків товару регламентується ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Однак питання призначення експертизи сторонами не ініціювалося.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Позивач до позову, а також в судовому засідання не надав докази того, якої якості товар, а саме керамічний електричний чайник, був узгоджений при укладанні договору купівлі-продажу (шляхом заповнення заявки на сайті продавця), якої марки. Разом з тим позивачем не надані докази вартості купленого ним товару, а саме керамічного електричного чайника, не додано чек (квитанцію) за оплату товару .
Зі слів позивача, 01 червня 2023 року при отримані зазначеного товару, будучи незадоволений якістю товару, 01 червня 2023 року позивач повернув товар шляхом здійснення його відправки на відділення Нової пошти №3 м. Тульчина. Однак доказів суду позивач з даного приводу не надав.
Щодо наявності істотного недоліку, який є підставою для розірвання договору купівлі-продажу відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», то на підтвердження вказаної обставини позивачем надано суду лише фотознімки електричного керамічного чайника. Проте дані докази не є належними та достатніми для підтвердження наявності у даному товарі саме істотного недоліку.
Позивач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення договірних відносин між ним та відповідачем. Матеріали справи не містять висновку експерта, на підставі яких можна було б встановити факт наявності істотного недоліку, що виник з вини продавця/виробника.
Таким чином, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із недоведеності позивачем наявності підстав для повернення коштів.
Оскільки відсутні підстави для задоволення вказаної позовної вимоги, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Частиною 7 статті 141 ЦПК України зазначено, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення суду виготовлено 05 травня 2025 року.
Суддя