Номер провадження: 22-ц/813/3921/25
Справа № 501/58/24
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Уманець А.В.,

учасники справи:

позивач АТ «Перший український міжнародний банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Станіславська Анастасія Вікторівна

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 листопада 2024 року,

по справі за позовом АТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024 АТ «Перший український міжнародний банк» звернулося до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 147127,30 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 07.09.2022 укладено кредитний договір № , на підставі якого відповідачу надано кредит в сумі 123377,42 грн. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові кошти, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 29.10.2023 складає 147127,30 грн, з яких: заборгованість за кредитом 123 377,42 грн, заборгованість за процентами 13,91 грн, заборгованість за комісією 23 735,97 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.11.2024 позовні вимоги задоволенні в повному обсязі. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 147127,30 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем докази є належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідачем в свою чергу не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та загалом позовні вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Станіславська Анастасія Вікторівна, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява, надана позивачем, не містить підпису ОСОБА_1 , а тому не може розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 07.09.2022. З огляду на вказане, на думку скаржника, відсутні підстави вважати, що сторонами обумовлено у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Разом з тим, скаржник також посилається на порушення судом першої інстанції процесуальних норм, а саме розгляд справи без належного сповіщення відповідача щодо дати та часу судового засідання.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.01.2025 відкрито апеляційне провадження та роз`яснено АТ «перший український міжнародний банк» його право на подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

АТ «Перший український міжнародний банк» в особистому кабінеті Електронного Суду 15.01.2025 отримано копію апеляційної скарги та 21.01.2025 копію ухвали про відкриття, що підтверджується довідками.

Адвокат Овчиннікова Анастасія Вікторівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , отримала копію ухвали про відкриття в електронному кабінеті Електронного Суду 21.01.2025, що підтверджується довідкою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.02.2025 справу призначено до розгляду на 08.05.2025.

АТ «Перший український міжнародний банк» про дату, час та місце судового засідання повідомлено належним чином, шляхом отримання судової повітки в електронному кабінеті Електронного Суду 12.02.2025.

ОСОБА_1 повідомлена про дату та час судового розгляду у відповідності до положень ч. 8 ст. 128 та ч. 5 ст. 130 ЦПК України. ОСОБА_3 судову повістку отримала в електронному кабінеті Електронного Суду 12.02.2025, що підтверджується довідкою.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем надано всі належні, достатні та обґрунтовані докази на підтвердження заявлених вимог, а тому, зважаючи на відсутність будь-яких доказів зі сторони відповідача, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та спростовували суму заборгованості перед позивачем, заявлені банком позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, скаржник посилається на порушення судом першої інстанції процесуальних норм, а саме неповідомлення про дату та час судового засідання, як результат розгляд справи за його відсутності, у зв`язку із чим слід зазначити наступне.

Положеннями ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 даної статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки тощо.

В матеріалах справи наявна телефонограма секретаря судового засідання, згідно якої відповідач повідомлена про відкладення розгляду справи на 19.11.2024 (дата ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції).

Натомість, положеннями ч. 3, 4 ст. 128 ЦПК України визначено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик; судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

При цьому, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Будь-яких доказів на підтвердження вчинення судом першої інстанції дій, спрямованих на повідомлення особи щодо дати та часу судового засідання, у відповідності до вищенаведених положень ст. 128 ЦПК України, матеріали справи не містять. Рекомендовані повідомлення про направлення поштового відправлення за адресою відповідача, яку було також встановлено судом першої інстанції, шляхом направлення відповідного запиту до відділу реєстрації обліку осіб, в матеріалах справи також відсутні.

При цьому, повідомлення учасників справи телефонограмою про розгляд справи не відповідає встановленому порядку повідомлення про дату, час і місце розгляду справи (постанови ВС від 15.06.2022 по справі № 369/9386/17, від 05.04.2023 по справі № 545/1103/20, від 03.05.2023 по справі № 569/24240/21). Тому, відповідно телефонограма, наявна в матеріалах справи, не може бути підтвердженням належного повідомленням особи про дату та час судового розгляду та ухвалення оскаржуваного рішення.

Згідно ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги в частині неналежного сповіщення щодо дати та часу судового засідання, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому враховуючи положення ч. 3 ст. 376 ЦПК України, оскаржуване рішення Іллічівського міського суду Одеської області підлягає скасуванню, у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2022 ОСОБА_1 підписано заяву № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно умов якої, підписанням вказаної заяви остання беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «Пумб» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «Пумб» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги в тому числі через дистанційні канали обслуговування.

Даною заявою визначено розмір кредиту 123377,425 грн, цільове призначення, строк кредитування 36 місяців, розмір процентної ставки 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4%. Також в заяві наведено графік внесення платежів до 07 числа кожного місяця, платіжні періоди з 07.09.2022 по 07.09.2025: 5154,96 грн щомісяця та 5154,73 останній платіж.

Дана заява місить детальну інформацію відносно ОСОБА_1 , а саме: дату народження, місце проживання, реєстраційний номер та інші контактні дані клієнта, в тому числі контактний номер телефону, для здійснення обслуговування в рамках ДКБО, в тому числі й відправлення повідомлень (паролів, кодів тощо) та/або послуг по користуванню системою «Інтернет-банкінг», про що зазначено безпосередньо в заяві.

Підписанням даної заяви відповідач підтвердила, що ознайомлена з ДКБО, тарифами банку, розуміє всі наслідки підписання заяви електронним підписом або цифровим власноручним підписом, а також підтверджує, що підписання електронним підписом або цифровим власноручним підписом має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на паперовому носії, і що електронні документи, створені та підписані відповідно до умов ДКБО не можуть бути заперечні, відмінені розірвані, визнані недійсними, відкликані тощо лише на тій підставі, що вони підписані в електронній формі.

До заяви також долучено паспорт споживчого кредитування, в якому міститься інформація щодо розміру кредиту, строку кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, в тому числі й відомості щодо прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Дана заява від 07.09.2022 та паспорт споживчого кредитування підписана за допомогою електронного підпису, тип підпису: ОТР-пароль на номер телефону, зазначений безпосередньо в заяві, про що міститься відповідна відмітка. Тобто, підписанням даної заяви підтверджено обумовлення та погодження сторонами всіх істотних умов кредитування, зважаючи на наявність у заяві № інформації щодо розміру кредиту, строку кредитування, розміру процентної ставки, в тому числі й порядок погашення заборгованості та наведено графік внесення платежів. Вказаний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Разом з тим, видача ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 123377,42 грн, що визначено та обумовлено вищевказаною заявою від 07.09.2022, підтверджується платіжною інструкцією від 07.09.2022 наявною в матеріалах справи.

З огляду на наведене в своїй сукупності, доводи апелянта у відповідній частині відхиляються апеляційним судом.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 29.10.2023 у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором № від 07.09.2022, яка становить: 123377,42 грн заборгованість по сумі кредиту; 13,91 заборгованість по процентам; 23735,97 грн заборгованість по комісії.

31.10.2023 АТ «Перший український міжнародний банк» направлено ОСОБА_1 письмову вимогу щодо виконання зобов`язань перед банком та повернення заборгованості в повному розмірі.

Окрім того, із заяви № про приєднання до ДКБО також вбачається, що банком передбачено стягнення також комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4 % та згідно графіку платежів розмір комісії щомісячно становить 1727,28 грн та за весь строк кредитування 62182,08 грн.

Тобто, умовами, укладеного між сторонами договору передбачена також сплата позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Положеннями п. 5.7.3 публічної пропозиції АТ «Пумб» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 04.04.2022) визначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касові операції щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 по справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому, заява № від 07.09.2022 та паспорт споживчого кредитування не містять відомостей щодо переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг тощо) за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

З огляду на вказане, враховуючи, що банком не надано доказів на підтвердження наявності та переліку таких послуг, в тому числі й підтвердження погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, відповідно положення заяви № від 07.09.2022 про приєднання до ДКБО щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 по справі № 204/224/21.

Зважаючи на вищевикладене в своїй сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі 23735,97 грн не підлягають задоволенню.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення Іллічівського міського суду Одеської області підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,0 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 50 від 26.12.2023.

Оскільки за результати перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції апеляційним судом встановлено наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині заявленого позивачем та задоволеного судом першої інстанції розміру заборгованості по кредиту, у відповідності до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційним судом здійснюється розподіл судових витрат з урахуванням заявлених позовних вимог. Відповідно розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 2254,56 грн.

За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір у розмірі 4025,0 грн, що підтверджується квитанцією про сплату № 5787-1946-0948-8292 від 16.12.2024.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, розмір судового збору, який підлягає стягненню з позивача становить 644,0 грн.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» підлягає стягненню 1610,56 грн судового збору (2254,56 644,0).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Станіславська Анастасія Вікторівна, задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги АТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «Перший український міжнародний банк» () заборгованість за кредитом у розмірі 123377,42 грн, заборгованість по процентам у розмірі 13,91 грн та судовий збір у розмірі 1610,56 грн.

У задоволенні позовних вимог АТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комісії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених пунктом 2 частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов