УХВАЛА

02 травня 2025 року

м. Київ

справа № 372/1128/24

провадження № 61-3608ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Давиденко Олександра Сергіївна, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа - Фастівський об`єднаний відділ державної міграційної служби Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Київ та Київській області,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа - Фастівський об`єднаний відділ державної міграційної служби Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Київ та Київській області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа - Фастівський об`єднаний відділ державної міграційної служби Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Київ та Київській області, - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року залишено без змін.

19 березня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Давиденко О. С., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків: порушення клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень; надіслання уточненої редакції касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави, на яких подається касаційна скарга, з урахуванням положень статті 389 ЦПК України, та уточнити вимоги касаційної скарги з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України, разом з копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

З аналізу уточненої редакції касаційної скарги, яка надійшла на виконання ухвали Верховного Суду від 03 квітня 2025 року, вбачається що заявниця не в повній мірі усунула недоліки касаційної скарги, а саме не визначила підстави касаційного оскарження судового рішення, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Давиденко О. С., в уточненій касаційній скарзіпроцитувала положення статтей 389, 411 ЦПК України, але не зазначила конкретну обов`язкову підставу касаційного оскарження, визначену частиною другою статті 389 ЦПК України (з посиланням на один з пунктів частини другої статті 389 ЦПК України), не навела відповідного обґрунтування підстав касаційного оскарження.

Заявниця посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 05 квітня № 523/14707/19, від 27 липня 2021 року у справі № 357/4897/20, від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22 щодо того, що факт постійного проживання на території України підлягає встановленню на підставі рішення суду з дотриманням стандартів доказування.

Однак формальне посилання заявниці на висновки Верховного Суду без зазначення того, у чому саме полягають протиріччя висновків судів попередніх інстанцій у цій справі таким висновкам Верховного Суду, не свідчить про дотримання пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Разом з тим, згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення може бути недослідження судом доказів, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Слід взяти до уваги, що у задоволенні заяви у цій справі було відмовлено судами з посиланням на те, що факт постійного проживання заявниці на території України у період з січня 1989 року по день звернення із заявою до суду достовірного підтвердження не знайшов.

Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).

Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.

Заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що визначені процесуальним законом. Верховний Суд є судом права, тобто судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Подані заявницею процесуальні документи свідчать про те, що у відведений судом строк (станом на 02 травня 2025 року) вимоги ухвали Верховного Суду від 03 квітня 2025 року не виконано, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Відсутність у касаційній скарзі передбачених ЦПК України підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку є передбаченою пунктом 4 частини четвертою статті 393 ЦПК України підставою для її повернення.

За загальним правилом, повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Давиденко Олександра Сергіївна, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа - Фастівський об`єднаний відділ державної міграційної служби Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Київ та Київській області, - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников