ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7976/24

Провадження № 22-ц/820/642/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представниці відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

ОСОБА_2 зазначив, що з 28 вересня 2008 року він перебував із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2022 року. За час шлюбу сторони за спільні кошти придбали автомобіль «HYUNDAI Genesis», білого кольору, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі автомобіль), який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 . Автомобіль належав сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, натомість відповідачка здійснила відчуження автомобіля без його згоди. Відтак, у порядку поділу спільного майна з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню компенсація вартості частини транспортного засобу.

За таких обставин ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь половину вартості автомобіля.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію половини вартості автомобіля в сумі 275 023 грн 59 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 211 грн 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 539 грн 03 коп.

Суд керувався тим, що автомобіль був набутий сторонами за час шлюбу, належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягав поділу між ними в рівних частках. Оскільки ОСОБА_2 здійснила відчуження автомобіля без згоди позивача, то з неї на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню грошова компенсація замість його частки у майні. Розмір грошової компенсації слід визначити виходячи з дійсної вартості автомобіля, встановленої висновком експерта від 12 вересня 2024 року №062/24.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_2 відчужили пошкоджений автомобіль за спільною згодою та витратили виручені від його продажу кошти на ремонт спільної квартири, а тому вимога останнього про стягнення грошової компенсації вартості половини автомобіля є безпідставною. ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами відчуження ОСОБА_2 автомобіля без його згоди. Згідно зі звітом оцінювача від 28 жовтня 2024 року №40962 ринкова вартість автомобіля на час розгляду справи становить 308 485 грн 91 коп. Висновок експерта про визначення ринкової вартості автомобіля у розмірі 550 047 грн 19 коп. є неправильним, але суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання позивачки про призначення повторної автотоварознавчої експертизи. Суд першої інстанції зробив помилкові висновки з фактичних обставин справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 не подав відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 28 вересня 2008 року до 13 грудня 2022 року ОСОБА_2 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу сторони за спільні кошти придбали автомобіль, який був зареєстрований на ім`я відповідачки.

За договором комісії від 31 серпня 2022 року ОСОБА_2 передала автомобіль Товариству з обмеженою відповідальністю «Автомото-Сервіс», яке за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 1 вересня 2022 року відчужило його ОСОБА_4 .

Згідно з висновком експерта від 12 вересня 2024 року №062/24 (а.с. 75-104) ринкова вартість автомобіля на час проведення експертизи складає 550 047 грн 19 коп.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За змістом статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Із положень частини першої статті 69 СК України слідує, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Аналогічні положення закріплені у статті 372 Цивільного кодексу України.

Як передбачено статтею 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом усе майно, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю.

Розпорядження спільним майном подружжя повинно здійснюватися за їх спільною згодою, зокрема для відчуження автомобіля як цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Подружжя має право на поділ спільного майна незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна частки сторін є рівними.

Поділ неподільної речі, яка відноситься до спільної сумісної власності подружжя, можливий у спосіб присудження цієї речі одному з подружжя та компенсації вартості частини речі іншому з подружжя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Також Верховний Суд України у пункті 22 цієї постанови роз`яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та статті 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року (справа №303/7089/18) зазначив, що оскільки норми СК України передбачають надання згоди іншого з подружжя на відчуження цінної речі, якою є автомобіль, у письмовому вигляді, то наявність такої згоди може бути доведена лише письмовими доказами. Такий висновок відповідає положенням статей 77 та 78 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів. При цьому наявність згоди дружини на відчуження автомобіля, а також витрачання отриманих від продажу автомобіля коштів на потреби сім`ї чи здійснення такого продажу в інтересах сім`ї повинен довести той з подружжя, хто відчужив автомобіль.

Зібрані докази достовірно вказують на те, що автомобіль був набутий сторонами за час шлюбу, належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягав поділу між ними в рівних частках.

ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами ту обставину, що ОСОБА_2 давав письмову згоду на продаж автомобіля. Також у справі відсутні докази витрачання отриманих від продажу автомобіля коштів в інтересах сім`ї.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 розпорядилася автомобілем на власний розсуд без письмової згоди подружжя, а тому ОСОБА_2 має право на компенсацію вартості частки спірного транспортного засобу.

При цьому суд правомірно визначив дійсну вартість автомобіля згідно з висновком експерта від 12 вересня 2024 року №062/2428 у розмірі 275 023 грн 59 коп. Матеріали справи не містять достатніх та об`єктивних даних про те, що вказаний висновок є неповним або неправильним, у зв`язку з чим він не може бути використаний при визначенні розміру належної ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частки автомобіля.

Суд першої інстанції правомірно залишив клопотання ОСОБА_2 про призначення повторної автотоварознавчої експертизи без задоволення, оскільки підстави для повторного застосування судом спеціальних знань у справі були відсутні, а відповідачкою був порушений строк подачі такого доказу. Крім того, суд обґрунтовано відхилив звіт оцінювача від 28 жовтня 2024 року №40926 щодо ринкової вартості автомобіля як такий, що не відповідає фактичним обставинам справи та є неналежним доказом.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Карплюк О.І.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 48