Справа № 756/6277/25
Провадження № 2-з/756/66/25
Оболонський районний суд міста Києва
УХВАЛА

05 травня 2025 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Пукало А.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною заявою, в якій просила:

1. Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії зі спірною квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , спрямовані на зміну цільового призначення квартири, її поділ або об`єднання з іншими квартирами, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проведення на ній будь-яких ремонтних чи будівельних робіт.

3. Заборонити будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на примусове виселення відповідачки ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання чинності судовим рішенням, яким спір буде вирішено по суті.

Як вбачається із заяви, предметом позову, з яким ОСОБА_1 має намір звернутися до суду, є звернення стягнення на спадкове майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Крім того, пункт 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2014 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснює, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 липня 2020 року у справі №910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Аналізуючи положення ч. 1 ст. 152 ЦПК України - заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається відповідно до загальних правил територіальної підсудності або за місцем предмету спору, якщо підсудність визначити неможливо, тобто в даному випадку, із урахуванням того, що заходи забезпечення позову, які заявник просить вжити стосуються майна, яке є предметом спору та яке в даному випадку, не перебуває на території Оболонського району м. Києва, а перебуває за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, вбачається, що вказана заява підлягає розгляду за правилами виключної підсудності та має пред`являтись за місцем предмету спору - місцем знаходження відповідного майна.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, враховуючи те, що майно яке буде предметом спору в майбутньому та відносно якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову - територіально не перебуває у Оболонському районі м. Києва, при цьому дана заява підлягає розгляду за правилами виключної підсудності - суд не вбачає законних підстав слухати дану справу Оболонському районним судом м. Києва та приходить до висновку про направлення матеріалів заяви за підсудністю до Південного міського суду Одеської області.

Керуючись ст. 31, 32, 187, 258-261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви передати на розгляд до Південного міського суду Одеської області (65481, Україна, м. Південне, Одеська обл., пр-т Григорівського Десанту, 26-А).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Андрій ПУКАЛО