Справа № 752/8006/24
Провадження № 2/752/1143/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 лютого 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Давиденко С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, -

в с т а н о в и в:

у квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Полєтаєв І.О., звернулася до суду з позовом про стягнення з Долинської (Скибенко) витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу внаслідок ДТП в розмірі 51793,53 грн, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу в розмірі 4000 грн, моральну шкоду в розмірі 20000 грн, а всього 75793,53 грн, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.11.2023 о 12.00 ОСОБА_1 , керуючи ТЗ легковий Toyota Land Cruiser 150 д.н.з НОМЕР_1 стала учасницею ДТП за адресою м. Київ, перехрестя вул. І. Федорова та вул. Антоновича, 66; в результаті ДТП нанесена шкода транспортному засобу позивача.

Відповідно до схеми місця ДТП, яка була складена працівниками поліції, другим учасником ДТП є відповідач ОСОБА_3 , яка керувала ТЗ Suzuki SX-4 д.н.з НОМЕР_2 .

Зазначено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2024 року в справі № 752/24449/23 ОСОБА_2 було визнано винуватою у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

11.12.2023 на замовлення позивача був складений звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 109-12-23, який складений ТОВ «ІТС Моторс». Вартість оцінки становила 4000 грн.

20.12.2023 року позивач звернувся до ПрАТ «СК» ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, були надані також усі необхідні для виплати відшкодування документи.

23.12.2023 року ФОП ОСОБА_4 було виконано відновлювальні роботи ТЗ легковий Toyota Land Cruiser 150 д.н.з НОМЕР_1 , вартість яких склала 126003 грн, що підтвержується актом виконаних робіт від 23.12.2023 року № МП-К-000376, рахунком на оплату від 23.12.2023 року № 4, довідкою від 29.03.2024 року № 1-29/2024.

З відповіді ПрАТ «СК» ВУСО» від 07.02.2024 року та матеріалів страхової справи вбачається, що на замовлення ПрАТ «СК» ВУСО» ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» був складений звіт № 31603 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 14.01.2024 року, згідно з яким вартість матеріального збитку без урахування ПДВ визначена в розмірі 76209,47 грн. Відповідно до страхового акту № 2329709-1 за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213301302 від 09.02.2023 року, на рахунок позивача від ПрАТ «СК» ВУСО» перерахувало страхове відшкодування в розмірі 74209,47 грн.

Таким чином, розмір витрат позивача на відновлювальний ремонт ТЗ внаслідок ДТП становить 51793,53 грн (126003,00 грн - 74209,47 грн).

15.02.2024 року на адресу ОСОБА_2 була направлена вимога № 68, якою відповідачу запропоновано в добровільному порядку сплатити на користь позивача зазначені витрати, однак вимога відповідачем не виконана.

Крім того позивачка визначила розмір моральної шкоди, яка становить 20 000 грн.

22 квітня 2024 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 128).

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач про розгляд справи повідомлялася належним чином, однак судова повістка повернута відділенням зв`язку з поміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Балаєва Л.А. подала до суду відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити позивачу в позові, посилаючись на те, що позивачка ОСОБА_1 не довела вину відповідача, подала недостовірні та неналежні докази.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є власником ТЗ легковий Toyota Land Cruiser 150 д.н.з НОМЕР_1 , що підтвержується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 20).

12 листопада 2023 року о 12 год. 00 хв., ОСОБА_2 , керуючи ТЗ Suzuki SX-4 д.н.з НОМЕР_2 , та рухаючись по вул. Антоновича, 66 у м. Києві, під час зміни напрямку руху - виконанні повороту ліворуч, не зайняла відповідне крайнє положення і відповідну смугу руху проїзній частини і скоїла зіткнення з транспортним засобом Toyota Land Cruiser 150 д.н.з НОМЕР_1 , який рухався у попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила п.п. 10.1, 10.4 ПДР України.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року у справі №752/24449/23 ОСОБА_2 визнано винуватою у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу (а.с. 106).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника ТЗ Suzuki SX-4 д.н.з НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до Полісу № 213301302 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.02.2023 р., зі строком дії договору з 12.02.2022 р. по 11.02.2024 р., лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160 000 грн та франшизою у розмірі 2000 грн.

Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів.

З метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ під час проведення автотоварознавчих експертиз застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження пошкодження автомобіля Toyota Land Cruiser 150 д.н.з НОМЕР_1 позивачем були надані Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 109-12-23 від 11.12.2023 (а.с. 21), розрахунки ремонтної калькуляції № 109-12-23 від 13.12.2023 (а.с. 29-34), акт технічного огляду колісного засобу від 11.12.2023 року, акт виконаних робіт № МП-К-000376 від 23.12.2023 (а.с. 70), рахунок № 4 від 23.12.2023 (а.с. 72) та Довідка № 1-29/2024 від 29.03.2024 року про сплату коштів 11.12.2023 та 23.12.2023 року за ремонт автомобіля у загальній сумі 126003 грн (а.с. 74).

За надання експертних послуг та виконання зазначеного Звіту позивачем було сплачено суму в розмірі 4000,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція @2Рl663812 від 06.12.2023 року (а.с. 69).

Разом з тим матеріали справи містять Звіт № 31603 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 14.01.2024 року, який був складений ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» на замовлення ПрАТ «СК» ВУСО». Відповідно до цього звіту вартість матеріального збитку без урахування ПДВ визначена в розмірі 76209,47 грн, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, яка приймається рівною сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових і величини ВТВ та становить 88 875,37 грн.

При цьому, за даними Звіту № 31603 від 14.01.2024 року сума відновлювального ремонту зазначена з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування.

20.12.2023 року позивач звернувся до ПрАТ «СК» ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, були надані також усі необхідні для виплати відшкодування документи.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підставі страхового акту № 2329709-1 від 25.01.2024 року за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213301302 від 09.02.2023 року (а.с. 89), ПрАТ «СК» ВУСО» на рахунок позивача здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 74209,47 грн, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових виплат), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових коштів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно вказаного Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. ст. 3, 5 Закону).

Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону).

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (ст. 12 Закону).

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежених обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

Разом з тим, постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 №109 затверджено нові ліміти відповідальності за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою, а саме за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000 грн на одного потерпілого. Постанова набрала чинності з 01 липня 2022 року.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від прийнятих раніше правових висновків і вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

В Постанові ВП ВС вказано: у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Якщо особа пред`являє позовні вимоги, які входять в обсяг та суму страхового відшкодування - належним відповідачем є страхова компанія.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

Таким чином, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Suzuki SX-4 д.н.з НОМЕР_2 була застрахована, тому саме на страховика ПрАТ «СК «ВУСО», покладається обов`язок по відшкодуванню позивачу шкоди в межах, визначених умовами договору страхування, а саме у розмірі 160 000 грн.

Як зазначає позивач, ним було витрачено на відновлювальний ремонт належного йому транспортного засобу кошти у загальному розмірі 126 003 грн, який складається з коштів на придбання запасних частин та матеріалів у сумі 99 851,00 грн, коштів, пов`язаних з виконанням робіт по ремонту автомобіля у сумі 26 152 грн (а.с. 70).

З позову вбачається, що виплачений розмір страхового відшкодування (74 209,47 грн) не покриває фактичну вартість відновлювального ремонту транспортного засобу.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підп. «а» п. 193.1 ст. 193 ПК України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин:

1) фактичне здійснення ремонту автомобіля;

2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

У відповідності до норм ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено ч. 7 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відомості про те, що позивач звертався до страхової компанії задля отримання страхового відшкодування, відмови останньої у проведенні такої або щодо перевищення розміру шкоди ліміту відповідальності страховика, матеріали справи не містять, доказів протилежного не надано.

За таких обставин, на думку суду, вимога позивача про стягнення з ОСОБА_2 витрат на відновлювальний ремонт ТЗ внаслідок ДТП у розмірі 51793,53 грн як з особи, винної у завданні йому шкоди джерелом підвищеної небезпеки, є безпідставним.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу у розмірі 4000 грн, оскільки Звіт № 109-12-23 від 11.12.2023 року не був врахований судом при ухваленні рішення у справі.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи суму завданої моральної шкоди у розмірі 20 000 грн, позивачка зазначила, що у зв`язку з пошкодженням її транспортного засобу вона зазнала душевних страждань. В момент ДТП пережила значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та душевний біль за пошкоджене майно. Моральні страждання негативно позначились на стані здоров`я позивачки. Від нервового стресу у неї було утруднене дихання та головна біль.

Разом з тим, позивачка не в повній мірі обґрунтувала зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 20000 грн, та не надала відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких вона зазнала, і, які мали негативний вплив на її повсякденне життя. Суд, враховуючи факт неправомірних винних дій ОСОБА_2 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із відповідача підлягає стягненню 3000 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Отже суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а відтак відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір тільки у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 274-279, 352, 354 ЦПК, суд, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 3000 грн, судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що становить належну до стягнення суму у розмірі 4211 (чотири тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного судуа, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк