Справа № 950/363/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

а участю секретаря - Гладкової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачки, просить ухвалити рішення яким визнати за нею - ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на придбані у ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними від 12 жовтня 2024 р. на розміщені по АДРЕСА_3 : житловий будинок садибного типу дерев`яний під літ.«А» 1950р. побудови з верандою дошки під літ.«а» загальною площею 64,6м2, житловою площею 33,8м2; погріб цегляний під літ.«п/г»; сарай дошки під літ.«Б»; огорожу дошки під літ.«№1-2»; земельну ділянку площею 0,0753га з кадастровим номером :01:015:0070 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В судове засідання позивачка не з`явилася. Від неї надійшла заява в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та провести розгляд справи у її відсутності.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, надав заяву в якій просив провести розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельні ділянки під ними, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , який є батьком сторін, що стверджено наступними документами: Договіром купівлі-продажу будинку від 11 лютого 2000р., посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за №340; Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11 лютого 2000р., посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за №342; Копією Технічного паспорта, складеного у 2000р.; Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

12 жовтня 2024 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельними ділянками під ними, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно п.2.1. Договору відповідач взяв на себе зобов`язання у строк до 12 січня 2025 р. укласти Договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку садибного типу та земельними ділянками під ним через Лебединську нотаріальну контору.

В той же час відповідач свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі Договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку з садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельних ділянок під ними через Лебединську нотаріальну контору не виконав і до цього часу такий договір укладено не було.

У зв`язку з цим 23 липня 2024р. позивачка особисто вручила відповідачу лист «Щодо оформлення Договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельних ділянок під ними через нотаріальну контору» яким поставила вимогу перед відповідачем виконати взяті зобов`язання за Договором та провести оформлення Договору купівлі-продажу майна через Лебединську нотаріальну контору 24 січня 2025р. (а у разі неможливості прибути в цей день до Лебединської державної нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу, просила завчасно повідомити про іншу можливу дату оформлення документів).

В той же час відповідач 24 січня 2025р. до Лебединської державної нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу та земельних ділянок під ним не прибула, про іншу можливу дату оформлення таких документів не повідомила.

На звернення до Управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, якому надані повноваження щодо реєстрації прав власності та видачі документів на право власності на об`єкти нерухомого майна, які розміщені в межах м. Лебедина та Лебединського району згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», отримала відповідь, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

При цьому згідно ст.657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

А з урахуванням того, що договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельних ділянок під ними складено у простій письмовій формі, Управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області не може провести реєстрацію права власності за мною на придбане нерухоме майно та запропонував звернутися для вирішення даного спору до суду в порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» від 24 грудня 2024р. вих.№838 та технічного паспорта по АДРЕСА_3 розташовані: житловий будинок садибного типу дерев`яний під літ.«А» 1950р. побудови з верандою дошки під літ.«а» загальною площею 64,6м2, житловою площею 33,8м2; погріб цегляний під літ.«п/г»; сарай дошки під літ.«Б»; огорожа дошки під літ.«№1-2», а їх вартість становить 120 262,00грн.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку по АДРЕСА_3 розташована земельна ділянка площею 0,0753га з кадастровим номером :01:015:0070 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» від 24 грудня 2024р. вих.№838 вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташованими по АДРЕСА_3 становить 120 262,00грн.

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна від 25 січня 2025р., сформованої в Кабінеті користувача єдиної бази даних звітів про оцінку на офіційному сайті «Фонду державного майна України» вартість земельної ділянки площею 0,0753га з кадастровим номером :01:015:0070 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд становить 3408,34грн.

Загальна вартість житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки під ними, що розташовані по АДРЕСА_3 становить 123 670,34грн.

З довідки, що видана приватним нотаріусом Фурдиловим Ю.В. Сумського районного нотаріального округу Сумської області вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася.

У відповідності зі ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ст.1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та

обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу

України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України).

Ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Ст.1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право в т.ч. продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

Згідно ст.131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Ч.1 ст.120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Абз.2 п.1 розділу X Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У відповідності зі ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не зборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Ст.655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ст.656 Цивільного кодексу України).

У відповідності зі ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. №952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Ч.1. ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно.

Ч.3 ст.334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У відповідності зі ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України простроченням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Вивчивши матеріали суд враховує, що позов визнаний відповідачем, укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та право власності продавця на це майно підтверджується письмовими доказами і тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-5, 12, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 182, 220, 328, 392, 525, 526, 610, 612, 1216 1218, 1220 - 1223, 1225, 1258, 1261 1265, 1268, 1297 ЦК України;

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задоволити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на придбані у ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними від 12 жовтня 2024р. на розміщені по АДРЕСА_3 : житловий будинок садибного типу дерев`яний під літ.«А» 1950р. побудови з верандою дошки під літ.«а» загальною площею 64,6м2, житловою площею 33,8м2; погріб цегляний під літ.«п/г»; сарай дошки під літ.«Б»; огорожу дошки під літ.«№1-2»; земельну ділянку площею 0,0753га з кадастровим номером :01:015:0070 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя Роман БАКЛАНОВ