С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/3501/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

12 травня 2025 року в місті Києві суддя Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно набутих коштів.

ІІ. Описова частина

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»», Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також про стягнення з Відповідача безпідставно набутих коштів сумі 8392,16 гривень.

Свої вимоги мотивувала тим, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис №140289, яким стягнуто з неї заборгованість в загальному розмір 150050,00 грн, що утворилася за кредитним договором № 08/11/2007/840-К3132, укладеним 05.11.2007 між Позивачкою та ПАТ «КБ «Надра», право вимоги за яким в подальшому перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс».

10 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Химичем Олександром Миколайовичем на підставі оспорюваного виконавчого напису №140289 від 11 червня 2021 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2, в межах якого з Позивачки вже стягнуто суму заборгованості в розмірі 8392,16 гривень.

Позивачка зазначає, що 11 червня 2021 приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки зазначений виконавчий напис вчинено щодо вимог, які є спірними.

Відтак, Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенка Євгена Михайловича №140289 від 11 червня 2021 року про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс» заборгованості в розмірі 150050,00 грн та стягнути з Відповідача на свою користь 8392,16 грн, отриманих ним в рамках ВП № НОМЕР_2, відкритого на підставі оспорюваного виконавчого напису.

02 листопада 2023 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

03 листопада 2023 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В подальшому до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надійшла заява про визнання позову та повернення Позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Треті особи були повідомлені про наявність даного позову, проте пояснень щодо позову не подали.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних матеріалів.

ІІІ. Мотивувальна частина

Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис №140289, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в загальному розмір 150050,00 грн, що утворилася за кредитним договором №08/11/2007/840-К3132, укладеним 05.11.2007 між Позивачкою та ПАТ «КБ «Надра», право вимоги за яким в подальшому перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому ТОВ «Фінанс проперті групп» відступило право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги, якому ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступило право вимоги на підставі договору №GL48N718070_A102 про відступлення прав вимоги, якому ПАТ «КБ «Надра» на підставі договору №GL48N718070_A_3 про відступлення прав вимоги відступило право за Кредитним договором №08/11/2007/840-К3132 від 05.11.2007.

10 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Химичем Олександром Миколайовичем на підставі оспорюваного виконавчого напису №140289 від 11 червня 2021 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.

В межах даної постанови з особистого рахунку Позивачки 06.07.2023 було здійснено стягнення коштів у загальній сумі 9600,37 грн та розподілено відповідно до вимог ст.45 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: Стягувачу перераховано 8392,16 грн, утримано основну винагороду виконавця у розмірі 839,21 грн та утримано витрати виконавчого провадження у розмірі 369,00грн.

У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано, а також:

визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.»;

зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 11 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18.

Вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов:

1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи;

2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі № 6-100цс15.

Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року по справі № 201/6498/20 дійшов такого висновку про те, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Отже, задовольняючи позовні вимоги про визнання виконавчого напсиу таким, що не підлягає виконанню, суд встановлює, що правова підстава, на якій було набуте майно, відпала, що в свою чергу вказує на обов`язок Відповідача повернути безпідставно набуте майно Позивачу.

З огляду на наведене, задоволенню підлягають також вимоги про повернення безпідставно набутих Відповідачем коштів відповідно до положень ч.1 ст.1212 ЦПК України в сумі 8392,16 гривень.

Крім того, при зверненні до суду адвокат Герман О.С., яка діє в інтересах Позивачки просила стягнути з Відповідача на користь Позивачки судові витрати, що складаються із суми сплачено судового збору за подання позову в розмірі 2147,20 грн та витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Герман О.С. укладений Договір про надання правової допомоги від 15 вересня 2023 року.

Згідно з п. 4 Договору за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар, розмір і порядок оплати якого погоджується сторонами у Додатку №1.

До вкзаного Договору позивачем додано копію Додатку №1 від 15.09.2023, згідно з яким за надання правової допомоги за договором Клієнт сплачує Адвокату гонорар з розрахунку її погодинної вартості, яка складає 1000 гривень на підставі підписаного акту прийому-передачі наданих послуг.

Так, 19 вересня 2023 року між сторонами погоджено Акт №1 прийому-передачі наданих послуг, згідно з яким затверджений перелік наданих послуг на загальну суму в розмірі 10000 гривень.

Водночас, ані Договір від 15.09.2023, ані Додаток №1 до нього, ані Акт прийому-передачі послуг не містять жодної інформації про те, в якій саме справі надавалися послуги адвокатом, якого спору вони стосуються, а тому такі докази беззаперечно не свідчать що послуги на суму в розмірі 10000 гривень надані саме в межах даного проваждення.

Тому, суд не має достатніх підстав для покладення на Відповідача обов`язку з відшкодування витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням визнання позову Відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі ст.142 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», поверненню Позивачці з державного бюджету підлягають 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в загальному розмірі 1073,60грн.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з Відповідача підлягає частина суми судового збору, що був сплачений Позивачкою при зверненні до суду в розмірі 1073,60грн.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст.15,16, 18, 1212 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, суд вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11 червня 2021 року за реєстровим номером №140289, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Євгеном Михайловичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в загальному розмірі 150050,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 8392,16грн.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 половину судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 1073,60 грн.

3.Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві повернути ОСОБА_1 з державного бюджету половину судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1073,60 грн (сплачений 31 жовтня 2023 року в загальному розмірі 2147,20 грн відповідно до платіжного доручення №0.0..1).

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Позивачка: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», адреса: м. Київ, пл. Солом`янська, 2, ;

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович, адреса: м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5;

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: