Справа 688/1345/25
№ 2/688/710/25
УХВАЛА

Іменем України

06 травня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н. Л.,

з участю секретаря Березюк Н. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Руденко К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 ОСОБА_2 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької областіз позовом до Фонду державного майна України про поновлення на посаді виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» з дати винесення наказу Фонду державного майна України № 337 28 лютого 2025.

Ухвалою суду від 3 квітня 2025 року відкрито провадження у справі.

23.04.2025 представник відповідача Фонду державного майна України О. Григораш подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, розглядають господарські суди. Згідно з позицією Верховного Суду у справах № 201/909/20, № 359/8573/20 спір про звільнення керівника підприємства стосується позбавлення повноважень на управління підприємством, а тому є спором у корпоративних правовідносинах. Таким чином, вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала.

Позивач ОСОБА_1 проти клопотання заперечував, вважає посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 573/1020/22 є помилковим, оскільки Державне підприємство «Рихальське» є правонаступником в частині майна, землі, майнових і немайнових прав та обов`язків Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України з часткою держави 100% в особі власника Фонду державного майна України. Позивача звільнили з посади в.о. директора підприємства на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України. Вважає, що дія вказаної норми поширюється лише на посадових осіб юридичної особи виконавчого органу товариства, членів наглядової ради акціонерного товариства та загалом посадових осіб будь-якого господарського товариства, а також інших осіб товариства, наділених організаційно-розпорядчими чи адміністративними функціями.

Розглянувши клопотання про закриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

У статті 5-1 КЗпП України зазначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання трудового договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін ( частина третя статті 21 КЗпП України).

Розірвання трудового договору з посадовою особою на вимогу власника або уповноваженого ним органу передбачено у пункті 5 статті 41 КЗпП України.

Відповідно до статті 167 ЦК України держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 961 ЦК України права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи (частина друга статті 961 ЦК України).

Учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом:

1) брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом;

2) брати участь у розподілі прибутку юридичної особи і одержувати його частину (дивіденди), якщо така юридична особа має на меті одержання прибутку;

3) у випадках, передбачених законом та установчим документом, вийти з юридичної особи;

4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, паїв та інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь у юридичній особі, у порядку, встановленому законом;

5) одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом;

6) одержати частину майна юридичної особи у разі її ліквідації в порядку та у випадках, передбачених законом, установчим документом (право на ліквідаційну квоту) (частина третя статті 961 ЦК України).

Частиною 6 статті 961 ЦК України визначено, що корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (статті 170 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності" передбачено, що управління об`єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Об`єктами управління державної власності є, зокрема корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (частина перша статті 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності»).

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним (абзац четвертий пункту 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі № 1-2/2010).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 201/909/20 зробила висновок про те, що правове регулювання питання розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення у результаті припинення трудових правовідносин. Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У постанові від 10 липня 2024 року у справі № 573/1020/22, предметом якої було звільнення позивача з посади директора комунального підприємства на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у цій справі між сторонами виник індивідуальний трудовий спір, а норми права щодо діяльності господарських товариств на спірні правовідносини не поширюються (зокрема частина третя статті 99 ЦК України і пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України), та розглянула справу в порядку цивільного судочинства.

У справі, що розглядається, позивач оспорює своє звільнення з посади виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України».

Наказом Фонда державного майна України № 2464 від 28.10.2024 змінено найменування Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» на Державне підприємство "Рихальське".

У статуті Державного підприємства «Рихальське» визначено, що підприємство є державним унітарним підприємством, що діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності та належить до сфери управління Фонду державного майна України (Суб`єкт управління Підприємства) (пункт 1.1). Підприємство створене наказом Міністерства сільського господарства УРСР від 30.08.1960 року № 790 та у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Суб`єкта управління Підприємством, нормативно-правовими актами та цим Статутом (пункт 1.2). Виконавчим органом Підприємства (одноосібним) є Директор, який є посадовою особою (пункт 10.3). Управління Підприємством здійснюється його директором, який підзвітний Суб`єкту управління Підприємства (пункт 10.6). Статутний капітал підприємства становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок) ( пункт 6.1) . Прибуток підприємства після сплати обов`язкових платежів, залишається у його розпорядженні (пункт 8.4).

Відтак, Державне підприємство «Рихальське» є юридичною особою публічного права, не має статутного капіталу, та, відповідно, корпоративних прав держави у ньому.

Також суд враховує, що даний спір виник між юридичною особою та фізичною особою, яка не є її учасником, засновником, акціонером, пайовиком, що свідчить про відсутність між ними корпоративних відносин.

Суд вважає, що ДП «Рихальське» не належить до господарських товариств, а тому постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 201/909/20, про яку зазначає відповідач, не є релевантною до спірних правовідносин.

За таких обставин суд вважає, що спір у справі є трудовим, а не корпоративним, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись статтями 19, 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача О. Григораша про закриття провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 6 травня 2025 року.

Суддя Н. Л. Стаднічук