УХВАЛА

08 травня 2025 року

м. Київ

справа № 725/11454/24

провадження № 61-5867ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - Фекаса Віталія Олександровича, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 квітня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності за законом на грошові кошти недоотриманої пенсії в сумі 131 031,93 грн, які нараховані на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 600/7000/21-а в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ в Чернівецькій області) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , у вигляді недоотриманої ним за життя доплати пенсії з урахуванням її розміру в сумі 131 031,93 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 08 квітня 2025 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності за законом на грошові кошти, недоотриманої пенсії в сумі 131 031,93 грн, які нараховані на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 600/7000/21-а в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнено з ГУ ПФУ в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді недоотриманої ним за життя пенсії в сумі 131 031,93 грн.

Здійснено розподіл судових витрат.

У травні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ГУ ПФУ в Чернівецькій області - Фекаса В. О., на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 квітня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в цій справі є визнання права власності на грошові кошти та їх стягнення в розмірі 131 031,93 грн, отже ціна позову у справі складає 131 031,93 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250= 757 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року та постанова Чернівецького апеляційного суду від 08 квітня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - Фекаса Віталія Олександровича, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 квітня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян