Справа № 474/1276/24
Провадження № 2/474/35/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

04.12.2024р. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить:

- стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання позову.

- допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу аліментів за один місяць.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з відповідачем проживали у цивільному шлюбі, у якому у них, ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився син ОСОБА_3 .

Син ОСОБА_3 повністю перебуває на утриманні позивачки, вона ж забезпечує його фізичний, духовний розвиток, та матеріально.

Відповідач злісно ухиляється від обов`язку утримувати сина, матеріальної допомоги не надає, а тому на підставі ст.ст. 150, 180-184 СК України, позивачка просила позов задовольнити.

Позивачка в судові засідання призначені на 03.04.2025р., 16.04.2025р. та 07.05.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила.

28.02.2025р., 03.04.2025р., 21.04.2025р. та 29.04.2025р. до суду надійшли заяви за підписом адвокатки Зачепіло З.Я., в якій вона при викладі вступної частини заяви зазначила себе представницею позивачки ОСОБА_1 , та у прохальній частині заяви просила розглядати справу без участі позивачки та її представника, дала згоду на заочний розгляд справи.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність (ч. 4 ст. 62 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Водночас ні до позовної заяви, ні до заяв, які надійшли до суду 28.02.2025р., 03.04.2025р., 21.04.2025р. та 29.04.2025р. за підписом адвокатки Зачепіло З.Я. не надано жодних документів на підтвердження її повноважень як представниці позивачки.

Крім цього 05.05.2025р. на офіційну електрону адресу суду з поштової електронної скриньки zahist555gmail.com надійшла заява в електронному вигляді від імені адвокатки Зачепіло З.Я., в якій при викладі вступної частини заяви ОСОБА_4 зазначено представницею позивачки Мунтян Л.А., та у прохальній частині заяви викладено прохання розглядати справу без участі позивачки та її представника, дано згоду на заочний розгляд справи. До заяви долученого копію ордеру серії ВН № 1506168 від 05.05.2025р. виданого на ім`я адвокатки Зачепіло З.Я. на представництво інтересів позивачки на підставі договору про надання правової допомоги № 23/1 від 31.10.2024р.

Разом з тим, відповідно до акту від 05.05.2025р. за підписом працівника суду Кошляка І.І. виявлено відсутність електронного цифрового підпису ОСОБА_4 .

Отже заява подана від імені ОСОБА_4 не підписана у встановленому законодавством порядку, оскільки не містить її власноручного та електронного підпису. Тож ідентифікувати особу, що подала заяву неможливо, оскільки підпис - реквізит документа, який надає йому юридичну силу і свідчить про відповідність його змісту волевиявленню цієї особи.

У відповідності до ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронним документом є документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Про обов`язковість у документі такого реквізиту як підпис (для електронних документів - електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису) зазначається у п. 4.4 роз. 4 Вимог до оформлювання документів Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації Державної уніфікованої системи документації Національного стандарту України ДСТУ 4163:2020, чинного від 01.09.2021р., затвердженого наказом Державного підприємства Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості № 144 від 01.07.2020р.

Подання до суду заяви в електронному вигляді не звільняє особу від обов`язку дотримуватися правил, за якими мають подаватися такі документи. Зокрема, заява, подана в електронному вигляді, має відповідати вимогам Закону України Про електроні документи та електронний документообіг. Відповідно до ст.ст. 5, 6 цього Закону для ідентифікації автора електронного документа (інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа) може використовуватися електронний підпис. Створення електронного документа завершується накладенням електронного підпису.

В свою чергу, згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України Про електронні довірчі послуги електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в складових частинах інформаційних систем, в яких здійснюється обробка таких електронних даних та володільцями інформації в яких є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності, повинні здійснюватися з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг. Водночас електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (п. 12 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

Однак в надісланих на електронну адресу суду додатках до заяви відсутні файли, підписані кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_4 , а саме відсутні файли (один файл, окремі файли або архів із даними і підписом), які б містили в собі дані, пов`язані з електронним підписом, що базується на кваліфікованих сертифікатах відкритих ключів.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронні довірчі послуги. А цей Закон в свою чергу презюмує відповідність власноручному підпису лише кваліфікованого електронного підпису, який має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис (ч. 4 ст. 18 Закону України Про електронні довірчі послуги). Отже, оригіналом заяви як електронного документа є відповідний файл, до якого доданий (або логічно з ним пов`язаний) кваліфікований електронний підпис особи (зазвичай з розширенням p7s). Однак, як вже зазначалося вище, в додатках такий документ відсутній.

З огляду на вищевикладене, заяви подані до суду за підписом адвокатки Зачепіло З.Я. та від її імені, а також додані до них документи, не беруться судом до уваги.

Відповідач в судові засідання призначені на 03.04.2025р., 16.04.2025р. та 07.05.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення рекомендованим поштовим відправленням судових повісток за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, з клопотаннями чи заявами на адресу суду не звертався.

03.03.2025р. канцелярією Врадіївського районного суду Миколаївської області за підписом заступника керівника Врадіївського районного суду Миколаївської області Білявської Н.Г. видано довідку № 04-30/182/2025 в тому, що у суді здійснює судочинство лише один суддя - Сокол Ф.Г., який з 19.02.2025р. по 28.02.2025р. (включно) перебував на лікарняному, в зв`язку з чим судове засідання призначене на 26.02.2025р. не відбулося.

З огляду на вищевикладене та приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та у свідоцтві про його народження серії НОМЕР_1 , виданому 22.03.2018р. Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Одеській області батьком вказано ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 , актовий запис про народження № 414.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину ч.5 ст. 183 СК України).

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в мінімальних розмірах, встановлених ст.ст.182,183 СК України.

Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності чи перебування на його утриманні непрацездатних членів сім`ї, інших неповнолітніх дітей. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством.

Отже, оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову (04.12.2024р.) і до досягнення дитиною повноліття.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

За такого, слід опустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 04.12.2024р. і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 07 травня 2025 року.

Суддя Ф.Г. Сокол