Справа №333/2061/24
Провадження №2-о/333/5/25
рішення

Іменем України

21 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Тучкова С.С.,

присяжних Мороховської О.І.,

Косаренко С.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шелесько Ю.О.,

представника заявника Мірошниченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/2061/24 за заявою Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради про оголошення особи померлою, заінтересована особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бузок 2016», -

В С Т А Н О В И В:

06.03.2024 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради про оголошення особи померлою, заінтересована особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бузок 2016», в якій заявник просить суд оголосити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлою. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що звертається з даною заявою у зв`язку із наявністю підстав для оголошення ОСОБА_1 померлою з метою у подальшому визнати її спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , відумерлою. З численних звернень голови ОСББ «БУЗОК 2016» та його мешканців до різних установ щодо визнання вказаної квартири відумерлою спадщиною, Запорізька міська рада дізналась, що власниця вказаної квартири ОСОБА_1 померла. За життя остання постійно проживала у м. Санкт-Петербург російської федерації і приїздила в Україну лише у 2009 році для прийняття спадщини після померлих батьків. Оформивши спадкові права на вказану квартиру, ОСОБА_1 повернулась до російської федерації і більше ніколи приїздила в Україну, і більше 10 років тому - померла (за свідченням сусідів, які безпосередньо спілкувались з дочкою померлої). На прохання ОСОБА_1 за квартирою тривалий час доглядала мешканка сусідньої квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , яка якийсь період часу здавала помешкання наймачам. На даний час квартира АДРЕСА_3 порожня, знаходиться у захаращеному стані, балконний блок відкритий, у квартирі мешкають голуби.

Представник заявника у судовому засіданні доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бузок 2016» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи і письмові докази, дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до розпорядження голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради від 21.09.1995 року № 15676-р дана квартира була приватизована на двох осіб, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.10.2023 року № 349377958, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 5-2276 від 04.11.2009 року, видане Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою та договору № 5-2311 від 04.11.2009 року про поділ спадщини, посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою (а.с.23).

Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.11.2023 року № 01-17/01/1908, інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 в реєстрі територіальної громади м.Запоріжжя відсутня, за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані особи відсутні (а.с.33).

Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) від 08.11.2023 року вих. № 6359/06.10-36 повідомлено, що актових записів про народження, укладання шлюбу, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть, народження дітей відносно ОСОБА_1 не виявлено (а.с.34).

Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) від 27.01.2023 року вих. № 536/06.10-36 повідомлено, що виявлені актові записи, а саме: № 2915, складений 29.03.1999 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ; № 2877, складений 06.11.2008 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Актового запису про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено (а.с.35).

Згідно з інформацією Міністерства юстиції України від 28.02.2023 року №23813/22913-9-23/19.3.2, до повномасштабної агресії російської федерації правові відносини між Україною та російською федерацією у цивільних та сімейних справах було врегульовано Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року (у редакції Протоколу до неї 1997 року), яка дозволяла витребувати інформацію про реєстрацію актів цивільного стану. Згідно з Законом України від 01.12.2022 року № 2783 - XI «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року» дію Конвенції зупинено у відносинах з російською федерацією. Крім того, за інформацією Міністерства закордонних справ України у зв`язку з повномасштабною агресією російської федерації проти України дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвано (а.с.36).

Листом Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 13.11.2023 року №01-16/918 повідомлено, що за наявними даними обліку управління, фізичні особи, яким надавалися будь-які соціальні послуги за адресою: АДРЕСА_4 , за період з 01.01.2017 року по 01.01.2023 року відсутні. У відповідності з наявною базою обліку програмного комплексу «Житлової субсидії», в межах повноважень, управління не виявило фізичних осіб, які б отримували субсидію на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2017 року по 01.01.2023 року за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.29).

Згідно з інформацією з Державної прикордонної служби України вих.№333/2061/24/5810/2024 від 01.05.2024 року, відомостей щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_5 у період з 08.11.2017 року по 07.05.2024 року в базі даних не виявлено (а.с.58).

Зі спадкової справи №1184 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , випливає, що ОСОБА_1 має паспорт громадянки російської федерації, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.107).

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає у будинку АДРЕСА_6 з 2004 року. У квартирі АДРЕСА_3 мешкав ОСОБА_7 , який залишив заповіт на своїх онук. ОСОБА_8 приїздила більш ніж 10 років тому, відразу після похорон. Остання мешкає у м.Ленінград російської федерації. У ОСОБА_9 є донька ОСОБА_10 . Одного разу вона спілкувалася з нею засобами телефонного зв`язку і вона повідомила, що ОСОБА_8 померла.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає у будинку АДРЕСА_6 з 1983 року. У квартирі АДРЕСА_3 мешкав ОСОБА_7 . Після його смерті квартиру успадкувала ОСОБА_8 . У неї була донька ОСОБА_10 . Вони мешкали у м.Ленінград російської федерації. ОСОБА_8 приїздила останній раз після смерті ОСОБА_3 з метою оформлення спадщини. Зі слів сусідів відомо, що ОСОБА_8 померла.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що місцезнаходження ОСОБА_1 їй невідомо. Остання приходиться донькою її чоловіка від першого шлюбу. Вона є громадянкою рф. Квартири АДРЕСА_7 і АДРЕСА_1 за заповітом від ОСОБА_3 перейшли до ОСОБА_1 і ОСОБА_13 . Квартира АДРЕСА_7 була успадкована ОСОБА_13 , а квартира АДРЕСА_3 ОСОБА_1 . Для оформлення спадкових прав ОСОБА_1 приїздила її мати.

Статтею 46 ЦК України передбачено декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Особливістю категорії справ щодо оголошення особи померлою є те, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Отже, висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція) за певних обставин.

Згідно з частиною 4 вказаної вище статті, порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно дост.306 ЦПК України, у заяві про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно з п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у Цивільному кодексі України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно дост.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Суд враховує, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні, належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Вказану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18.

Крім того, слід звернути увагу і на те, що відповідно до п.7 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Доказів заведення розшукової справи та відкриття кримінального провадження з приводу зникнення ОСОБА_1 до суду не надано.

Обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Виходячи з встановлених обставин, наданих доказів та вимог закону, вбачається, що при розгляді справи не встановлено наявності юридичного складу для оголошення ОСОБА_1 померлою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не доведено обставин та не надано об`єктивних даних, які б давали суду беззаперечні підстави зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_1 , а сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років, не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 має паспорт громадянина російської федерації і зареєстроване там місце проживання. Відомості про те, що ОСОБА_1 померла на території російської федерації в матеріалах справи відсутні.

Визнання особи померлою є крайньою мірою, передчасно обраним заявником способом захисту своїх прав, та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.76, 77, 81, 89, 306 ЦПК України, ст.ст.46, 47 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради про оголошення особи померлою, заінтересована особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бузок 2016», відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 21 квітня 2025 року.

Суддя С.С. Тучков

Присяжні О.І. Мороховська

С.В. Косаренко