УХВАЛА

30 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 295/7954/21

провадження № 61-4911ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Могильницька Ірина Михайлівна, на рішення Богунського районного суду міста Житомира від

25 червня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від

20 березня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку

та зустрічним позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах останнього діє ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю будинку та земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки за тією ж адресою, площею 0,0887 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

19 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати її особистою приватною власністю житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за тією ж адресою, площею 0,0887 га.

Богунський районний суд міста Житомира рішенням від 25 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від

20 березня 2025 року, у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовив, а зустрічний позов задовольнив у повному обсязі.

15 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Богунського районного суду міста Житомира від

25 червня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від

20 березня 2025 року в указаній справі, сформованою його представником ОСОБА_5 в системі «Електронний суд», в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов

ОСОБА_1 задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Верховний Суд ухвалою від 22 квітня 2025 року залишив без руху касаційну скаргу та надав заявникові строк для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_5 , діючи в інтересах

ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначила, що:

11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із позовом про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку;

згідно із звітом про оцінку майна від 26 травня 2021 року ринкова вартість спірного житлового будинку становить 196 574,00 грн (вартість 1/2 частини будинку становить 98 287,00 грн);

згідно із звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки від

25 травня 2021 року ринкова вартість спірної земельної ділянки складає

104 976,00 грн (вартість 1/2 частки становить 52 488,00 грн);

з огляду на таке, ціна позову була визначена в розмірі 150 775,00 грн та при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі

1 507,75 грн.

На підтвердження викладених обставин до заяви долучено квитанцію про доплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 603,10 грн ((150 775,00 грн х 1% х 200%) - 2 412,40 грн) та копії позовної заяви і звітів.

За приписами пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Таким чином, ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення;

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах останнього діє ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю будинку та земельної ділянкиза касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Могильницька Ірина Михайлівна, на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 25 червня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 березня 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов