Справа №173/433/25
Провадження №2/173/624/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Салтиковій С.І.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2025 року до суду звернулася позивач, ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача, ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: КП «Верхньодніпровське БТІ» .

04.03.2025 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2025 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 24.04.2025 року.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок літера А-1 площею 59.9 кв.м. з господарчими будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається в тому числі із домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

09.04.1996 року ОСОБА_3 , склала заповіт на її ім`я.

Її мати за життя господарським способом збудувала житловий будинок, літера А-1 площею 59.9 кв.м. Але право власності на будинок не оформляла, правовстановлюючий документ не отримувала.

На підставі рішення виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради народних депутатів № 195/2 від 16.07.1987 року «Про оформлення права власності на житлові будинки громадян сіл Малоолександрівської сільської ради» за її матір`ю було визнане право власності на вищевказаний будинок. Поте її мати правовстановлюючий документ на нього не отримала.

Після смерті матері вона звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 23.01.2025 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що й стало підставою звернення до суду.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої проти задоволення позвних вимог не заперечує та просить їх задовольнити.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: представник КП «Верхньодніпровське БТІ» в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із спадкових правовідносин та правовідносин з права власності на нерухоме майно. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності порядку спадкування, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки, ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про шлюб.

За життя ОСОБА_3 , склала заповіт, посвідчений 09 квітня 1996 року секретарем Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, згідно якого житловий будинок і все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона матиме право заповіла своїм дітям ОСОБА_1 , і ОСОБА_4 , в рівних долях, що підтверджується копією заповіту.

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із садибного житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка звернулася до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, що підтверджується копією постанови нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що мати позивачки за життя господарським способом збудувала житловий будинок, літера А-1 площею 59.9 кв.м. що підтверджується даними технічного паспорта.

На підставі рішення виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради народних депутатів № 195/2 від 16.07.1987 року «Про оформлення права власності на житлові будинки громадян сіл Малоолександрівської сільської ради» за ОСОБА_3 , було визнане право власності на вищевказаний будинок, що підтверджується копією рішення ради та списком осіб до нього, де під номером 87 зазначена ОСОБА_3 . Проте мати позивачки правовстановлюючий документ на домоволодіння не отримала.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника та не отримання нею правовстановлюючого документу на майно, яке передане йому у власність.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивачка є донькою померлої ОСОБА_3 ,, . що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб і спадкоємцем за заповітом .

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 530/2000, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що інший спадкоємець за заповітом, ОСОБА_2 , подав заяву про відмову від спадщини, що залишилась після смерті його матері, ОСОБА_3 , на користь своєї сестри ОСОБА_1 . Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ,. до нотаріуса не звертались.

Відповідно до ч. 1 ст. 1274 ЦК України - Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Оскільки інший спадкоємець за заповітом, ОСОБА_3 , відмовився від прийняття спадщини після смерті матері на користь позивачки, в судове засідання подав заяву згідно якої просив позовні вимоги позивачки задовольнити. Суд приходить до висновку, що відмова відповідача від спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_3 ,. є добровільною, світовою та відповідає його внутрішній волі. А позивачка ОСОБА_1 , є єдиною спадкоємицею майна своєї матері ОСОБА_3 за заповітом.

Відповідно до ч. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з урахуванням наведених вище доводів та обставин, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності , суд приходить до висновку що позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері підлягають задоволенню у відповідності із обраним позивачкою способом захисту порушених прав.

Понесені позивачкою судові витрати в сумі 1 211.20 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, оскільки суд не вбачає вини відповідача у порушенні прав позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», , юридична адреса: 51600 вул. Театральна, 16 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок А-1, загальною площею 59.9 кв.м., з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211.20 грн., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 24.04.2025 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 09.05.2025 року

Дата набрання законної сили: 27.05.2025 року