П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 травня 2025 року місто Київ

справа № 757/28478/23-ц

провадження № 22-ц/824/1740/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Прохоровим Юрієм Геннадійовичем,

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Українська залізниця», в якому просив стягнути з останнього на його користьсередній заробіток за час затримки виконання рішення, починаючи з 30 березня 2023 року по 28 червня 2023 року в розмірі 83 922, 80 грн.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року по справі № 757/72/21-ц позов ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Посилаючись на те, що рішення суду не виконано щодо поновлення на роботі, позивач звернувся до суду із заявою про винесення ухвали в порядку ст. 236 КЗпП України.

9 травня 2023 року Печерським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення по справі № 757/18925/22-ц за заявою позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року № 757/72/21-ц, яким поновлено позивача на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 415 740, 64 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 15 грудня 2021 року по 29 березня 2023 року.

Посилаючись на наявність заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 травня 2023 року по справі № 757/18925/22-ц, позивач звернувся до суду з заявою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за інший період: з 30 березня 2023 року по 28 червня 2023 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Прохоров Ю.Г.6 липня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції всупереч чинному законодавству дійшов до висновку, що інформування відповідачем ОСОБА_1 про поновлення його на роботі шляхом надсилання повідомлень електронною поштою та у месенджери, без погодження такого з позивачем, є неналежним повідомленням, оскільки, позивач не надавав своєї згоди на обмін документами в електронному вигляді.

Звертає увагу, що акт від 30 грудня 2021 року складено у іншому населеному пункті, ніж за місцем безпосереднього поновлення на роботі згідно рішення Печерського районного суду в м. Києві від 14 грудня 2021 року у справі № 257/72/21-ц. Акти від 18 січня 2023 року та від 24 лютого 2023 року неможливо ідентифікувати, як і їх місце складання.

Зазначає, що як убачається з тексту повідомлення від 29 березня 2023 року, яке позивач не отримував, ОСОБА_1 повинен прибути в м. Дніпро у зв`язку із наказом про поновлення його на роботі цього ж дня, проте у тексті наказу зазначено м. Лиман (Донецька область), що викликає суперечності.

Разом з тим, вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що відповідач без погодження з позивачем, змінив місце його роботи. Згідно довідки ВПО ОСОБА_1 мешкає у м. Києві. В наказі про поновлення його на роботі, зазначене м. Дніпро. Відповідно, будучи юридичною особою з філіями в м. Києві, відповідач порушив вимоги ч. 1 ст. 32 КЗпП України.

Вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 235 КЗпП України, а також принцип обов`язковості судового рішення, оскільки ним не вчинено дій на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року про поновлення позивача на роботі, а відтак те, що позивач не приступив до роботи , відбулось з вини АТ «Укрзалізниця», а не внаслідок ухилення від дій позивачем.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому викладені заперечення проти доводів апеляційної скарги, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Зокрема зазначає, що наказом від 29 березня 2023 року № 176 о/с ОСОБА_1 поновлено на роботі (на виконання рішення суду від 14 грудня 2021 року) та повідомлено усіма зазначеними ним засобами електронного зв`язку, оскільки вказана ним в заявах по суті у справах № 757/72/21 та № 757/18925/22 за позовами ОСОБА_1 до відповідача, поштова адреса (м. Луганськ) знаходиться на тимчасово окупованій території, відповідно, використання поштового зв`язку є неможливим. Посилається на те, що надана копія довідки про ВПО датована 23 листопада 2023 року, тобто під час розгляду справи судом першої інстанції, про що не було повідомлено ні суд, ні відповідача. Зазначає, що наказом філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 31 травня 2022 року № 63 визначено місцезнаходження підрозділу «Лиманська дирекція» у м. Дніпро та у м. Лиман, у зв`язку із загостренням ситуації, пов`язаної з військовою агресією російської федерації проти України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу витребувано з Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 7 травня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року по справі № 757/72/21-ц позов ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Посилаючись на те, що рішення суду щодо поновлення на роботі не виконано, позивач звернувся до суду із заявою про винесення ухвали в порядку ст. 236 КЗпП України.

9 травня 2023 року Печерським районним судом м. Києва було постановлено заочне рішення по справі № 757/18925/22-ц за заявою позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року № 757/72/21-ц. Позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 415 740, 64 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 15 грудня 2021 року по 29 березня 2023 року.

Також, під час судового розгляду встановлено, що за весь час з моменту ухвалення Печерським районним судом м. Києва рішення по справі № 757/72/21-ц від 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 не звертався до відповідача для поновлення його на роботі на виконання цього рішення, не з`являвся на роботі, не надав роботодавцю трудову книжку для внесення до неї запису про визнання наказу, яким позивача було звільнено, недійсним, та про поновлення його на роботі.

Підтвердженням цього є акти, складені працівниками ВСП «Лиманська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» від 30 грудня 2021 року, 18 січня 2023 року, 24 лютого 2023 року, 30 березня 2023 року, 24 квітня 2023 року, 21 червня 2023 року, 14 липня 2023 року, 17 серпня 2023 року, 14 вересня 2023 року, 16 жовтня 2023 року, 16 листопада 2023 року, 21 грудня 2023 року, 31 січня 2024 року (Додаток № 1) та табелі обліку використання робочого часу (Додаток № 2), з відмітками про неявку ОСОБА_1 на роботу з нез`ясованих причин (НЗ).

У зв`язку з загостренням ситуації, пов`язаної з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Донецькій, Луганській областях та у зв`язку з загрозою виникнення надзвичайних ситуацій, що можуть заподіяти шкоду працівникам ВСП «Лиманська дирекція» філії «БМЕС», відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції від 25 квітня 2022 року № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), ВСП «Лиманська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» евакуйований з м. Лиман до м. Дніпро.

Щодо вказаного в наказі від 29 березня 2023 року № 176/ОС «Про поновлення на роботі за рішенням суду» міста складання наказу Лиман, то під час судового розгляду встановлено, що накази у кадровому діловодстві формуються та виконуються за допомогою програмного забезпечення «Автоматизована система управління персоналом (Кадри)». Вказане у наказі місто його складання не суперечить пункту 1.5. Положення про ВСП «Лиманська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», в якому місцезнаходженням Підрозділу визначені адреси у м. Лиман та у м. Дніпро.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що реалізація права працівника на поновлення на роботі за рішенням суду складається не тільки з обов`язку роботодавця виконати рішення суду, але і з обов`язку працівника з`явитися до роботодавця, щоб приступити до роботи та надати роботодавцю трудову книжку для внесення до неї запису про визнання наказу, яким працівника було звільнено, недійсним, та про поновлення його на роботі.

Проте, за весь період з 14 грудня 2021 року, тобто з дня ухвалення рішення Печерським районним судом міста Києва по справі № 757/72/21-ц, і станом на день ухвалення оскаржуваного рішення, позивач не виявляв наміру приступити до виконання свої посадових обов`язків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 5-1 КЗпП України).

Згідно з пунктами 2, 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Також частиною сьомою статті 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому і в самому рішенні суду від 14 грудня 2021 року допущено негайне виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

У разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 236 КЗпП України).

Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 КЗпП України слід уважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення.

Тобто законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно та негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення, й без звернення працівника, що унормовано, крім наведених вище норм права, також Конституцією України, статтею 18 ЦПК України. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після проголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися (див.: постанову Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 243/2748/16-ц).

У постанові Верховного суду від 17 червня 2020 року в справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18) зазначено, що «належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника».

Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду: від 26 лютого 2020 року в справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18), від 8 вересня 2021 року в справі № 721/910/19 (провадження № 61-4490св21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: 1) чи мала місце затримка виконання такого рішення, 2) у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, 3) та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

У справі, яка переглядається встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року по справі № 757/72/21-ц ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління філії « Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця». Рішення допущено до негайного виконання.

9 травня 2023 року Печерським районним судом м. Києва було постановлено заочне рішення по справі № 757/18925/22-ц за заявою позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року № 757/72/21-ц, яким стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь позивача 415 740, 64 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 15 грудня 2021 року по 29 березня 2023 року.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до наказу функціонального структурного підрозділу «Лиманська дирекція» філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 6 серпня 2019 року № 35, яким була затверджена та введена в дію Номенклатура посад керівного складу, призначення на які та звільнення з яких проводиться наказом начальника функціонального структурного підрозділу «Лиманська дирекція» філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», посада заступника начальника територіального управління (займана посада позивача), віднесена до таких посад. Документообіг, пов`язаний з кадровими рішеннями ведеться в «Лиманській дирекції».

До відзиву на апеляційну скаргу, додано наказ філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 17 вересня 2021 року № 155, яким функціональний структурний підрозділ «Лиманська дирекція» цієї філії перейменовано на виробничий структурний підрозділ. Виробничі структурні підрозділи «Попаснянське територіальне управління», «Лиманське територіальне управління», «Маріупольське територіальне управління» були приєднані до виробничого структурного підрозділу «Лиманська дирекція» вже згаданої філії (том 2 а.с. 35).

У відзиві відповідача на заяву, наказом, за підписом начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Лиманська дирекція» філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 29 березня 2023 року № 176 о/с позивача ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» (том 1 а.с. 114).

Отже, з аналізу наведеного колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем виконано рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року по справі № 757/72/21-ц про поновлення позивача на посаді, що підтверджується наявним у матеріалах справи наказом про поновлення на раніше займаній посаді ОСОБА_1 від 29 березня 2023 року № 176 о/с, який підписаний уповноваженою особою АТ «Укрзалізниця». Відомостей щодо його оспорення позивачем чи визнання недійсним в судовому порядку матеріали справи не містять.

У зв`язку з невиконанням рішення щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 , в період з 15 грудня 2021 року по 29 березня 2023 року згідно заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 травня 2021 року в справі № 757/18925/22-ц, з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Подаючи заяву, в цій справі, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду вже в інший період, а саме з 30 березня 2023 року по 28 червня 2023 року (з урахуванням заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 травня 2021 року) позивач вважав, що рішення про поновлення його на роботі не виконане, а тому наявні законні підстави для повторного стягнення. В апеляційній скарзі посилається на те, що позивач копію відповідного наказу від роботодавця не отримував та не давав своєї згоди на отримання документів через засоби електронного зв`язку, зокрема на електронну пошту та у месенджери, а тому він не знав про існування наказу від 29 березня 2023 року № 176 о/с, яким його поновлено на роботі.

Проте, такі аргументи не можуть бути визнані колегією суддів як такі, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Подаючи заяву до суду першої інстанції позивачем зазначені наступні контактні дані: адреса - АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; моб.тел НОМЕР_1 (том 1 а.с. 1).

Колегія суддів звертає увагу, що на конверті до цієї заяви вказана аналогічна адреса, але з іншим номером моб. тел. НОМЕР_2 , який також зазначений на штрихкодовому ідентифікаторі АТ «Укрпошта» (том 1 а.с. 47).

10 лютого 2024 року представником позивача до суду першої інстанції подано клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, в якому зазначені контакті дані позивача, а саме: адреса - АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; моб.тел НОМЕР_2 .

До відзиву на заяву представником відповідача додано копії заяви позивача про збільшення позовних вимог у справі № 757/18925/22 та апеляційної скарги у справі № 757/72/21 (том 1 а.с. 116-117), в яких також зазначено аналогічні контактні дані ОСОБА_1 .

На підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про виконання рішення суду та поновлення його на раніше займаній посаді, представник АТ «Укрзалізниця» надала копії скриншотів направлення листа № 898/225 та № 898/262 з повідомленням про необхідність з`явитися до ВСП «Лиманська дирекція» для поновлення на роботі, визначення робочого місця, функціональних обов`язків та наказ від 29 березня 2023 року № 176 о/с у месенджер «WhatsApp» на обліковий запис за номером телефону НОМЕР_3 та на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с. 108-113)

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач має інший номер телефону - НОМЕР_4 , замість НОМЕР_2 , і те, що позивач не надавав згоди на обмін інформацією електронним зв`язком, як про це вказано у частині другій статті 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» колегія суддів оцінює критично, оскільки з урахуванням наведеного, у документах поданих до суду в цій та інших справах, стороною позивача неодноразово зазначався номер телефону НОМЕР_2 та адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 , як контактні дані ОСОБА_1 . Повідомлень відповідача про зміну номеру телефону чи заперечення проти інформування позивача за вказаними ним же контактними даними, матеріали справи не містять.

Також слід врахувати загальновідомий факт перебування м. Луганська з 2014 року під окупацією, у зв`язку з чим, листування з позивачем за вказаною ним адресою, засобами поштового зв`язку є неможливим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач виконав рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року, що підтверджується наказом від 29 березня 2023 року № 176 о/с, та здійснив усі можливі дії для повідомлення ОСОБА_1 про поновлення його на раніше займаній посаді.

Щодо посилань на акти від 30 грудня 2021 року, від 18 січня 2023 року та від 24 лютого 2023 року колегія суддів зазначає наступне.

Місцезнаходження та поштова адреса ВСП «Лиманська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» визначено у «Положенні про виробничий структурний підрозділ «Лиманська дирекція», затверджений наказом філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» від 7 вересня 2021 року № 141, вказано, що місто знаходження підрозділу - м. Лиман.

У зв`язку із загостренням ситуації, пов`язаної з російською військовою агресією, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції від 25 квітня 2022 року № 75, ВСП «Лиманська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» евакуйована з м. Лиман до м. Дніпро.

У зв`язку з цим, внесено зміни до вказаного вище Положення, яким доповнено адресу підрозділу та разом з попереднім зазначено і м. Дніпро (том 1 а.с. 86). Відповідно, подальше місце здійснення господарської діяльності «Лиманська дирекція» філії «БМЕС» є м. Дніпро.

Разом з цим, місце складання актів від 30 грудня 2021 року, від 18 січня 2023 року та від 24 лютого 2023 року про неявку ОСОБА_1 на роботу не впливає на вирішення справи по суті.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на порушення відповідачем вимоги ч. 1 ст. 32 КЗпП України про зміну місця роботи ОСОБА_1 без такого погодження з останнім, колегія суддів зазначає, що з доданої до апеляційної скарги копії довідки від 29 листопада 2023 року № 3009- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи неможливо достовірно встановити, місце проживання ОСОБА_1 . Наказ про поновлення позивача на роботі виданий 29 березня 2023 року, відповідно, така довідка не може вважатись належним доказом порушення вимог ч. 1 ст. 32 КЗпП України відповідачем, оскільки позивачем не доведено того, що відповідач знав про іншу адресу перебування позивача, окрім тієї, яка вказана ОСОБА_1 та його представниками в поданих ними документах у цій справі (м. Луганськ).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи містяться акти, складені працівниками ВСП «Лиманська дирекція» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» від 30 грудня 2021 року, 18 січня 2023 року, 24 лютого 2023 року, 30 березня 2023 року, 24 квітня 2023 року, 21 червня 2023 року, 14 липня 2023 року, 17 серпня 2023 року, 14 вересня 2023 року, 16 жовтня 2023 року, 16 листопада 2023 року, 21 грудня 2023 року, 31 січня 2024 року та табелі обліку використання робочого часу, з відмітками про неявку ОСОБА_1 на роботу з нез`ясованих причин (НЗ). Натомість доказів того, що позивач намагався зв`язатись з роботодавцем, будучи обізнаним з рішенням суду, яким його з 2021 року поновлено на роботі - матеріали справи не містять та і в апеляційній скарзі про такі дії позивача не зазначено.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Зважаючи на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Прохоровим Юрієм Геннадійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус