Гребінківський районний суд Полтавської області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 528/14/25
Провадження № 2-з/528/5/25
У Х В А Л А

іменем України

30.04.2025 м. Гребінка

30 квітня 2025 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді - Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., розглянувши у приміщенні суду в м.Гребінка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання державної реєстрації права власності на нерухоме майно незаконною.

Одночасно із вищевказаною позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову.

14.01.2025 року Гребінківським районним судом Полтавської області було постановлено ухвалу про повернення ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16.04.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 14.01.2025 року скасовано. Справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання державної реєстрації права власності на нерухоме майно незаконною направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

29.04.2025 року до суду повернулася справа за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що всупереч постанові Полтавського апеляційного суду від 03.10.2023 року, справа №528/644/22, відповідач ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 , що є незаконним та протиправним, оскільки відповідно до вищевказаної постанови у задоволенні її позовних вимог відмовлено, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_2 може здійснити відчуження вказаного майна третім особам, оскільки вже відбулася незаконна реєстрація нерухомого майна. У зв`язку із чим необхідно накласти арешт на вищевказане майно.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК.

Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме, у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 353, 258, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , вчиняти будь-які нотаріальні дії, спрямовані на відчуження житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Накласти арешт на житлову квартиру, яка розташована за АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів в порядку ст.ст.354-356 ЦПК України.

Суддя Я. В. Татіщева