Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2025 Справа №607/28168/24 Провадження №2/607/1046/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Двикалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс», позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за Кредитним договором №103219172 від 01.04.2021 у розмірі 21000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №103219172. Відповідно до договору відповідачу надано кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок у сумі 6000,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 08.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №103219172 від 01.04.2021. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 21000,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15000,00 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки кошти не були повернуті у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюка В.М. від 01.01.2025 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

15.01.2025 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач ОСОБА_1 просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що жодного кредитного договору з ТОВ «Мілоан» він особисто не укладав, власного кабінету не створював, смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором на його номер мобільного телефону не отримував. У анкеті-заяві зазначено номер телефону та електронну пошту, які ніколи йому не належали. Ним не вчинялись дії з підписання цього договору та він не ознайомлювався з його умовами. На договорі про споживчий кредит № 103219172 зазначено лише підпис представника ТОВ «Мілоан», натомість відсутній підпис ОСОБА_1 , не зазначено алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, електронного цифрового підпису, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису) відповідача. ТОВ «Мілоан» не встановило тотожності особи, яка зробила заявку на видачу кредиту, із особою, чиї паспортні дані було надано. Крім того, позивач не надав доказів підтвердження надсилання відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги та досудової вимоги про сплату заборгованості.

20.01.2025 суд отримав відповідь на відзив, у якій на спростування доводів відповідача сторона позивача зазначила таке. 01.04.2021 здійснюючи власне волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 подав Заявку на отримання кредиту №103219172. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит №103219172 від 01.04.2021, який знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису кредитора зафіксовано у кредитному договорі, переданому первісним кредитором позивачу у pdf.форматі, проте є зашифрованим, у зв`язку із чим при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображається. Тому позивач надає скріншот першої сторінки договору із одноразовим ідентифікатором. Наявними серед матеріалів справи доказів підтверджено укладення відповідачем кредитного договору, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету на офіційному сайті первісного кредитора ТОВ «Мілоан». У свою чергу стороною відповідача до поданого відзиву на позовну заяву не надано жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, або спростування факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Відповідачем не доведено, що його персональні дані (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені. Будь-яких доказів, які б спростували створення відповідачем особистого кабінету на сайті ТОВ «Мілоан», належність засобів зв`язку, зокрема номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувались при укладенні договору, іншій особі ніж ОСОБА_1 , а також як укладення самого договору, так і отримання коштів на картковий рахунок, матеріали справи не містять. Відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного кредитного договору. Також не заслуговують на увагу суду доводи відповідача про те, що позивачем не надано суду доказів направлення повідомлення про відступлення права вимоги, оскільки позичальник не був позбавлений можливості виконувати належним чином зобов`язання за кредитним договором на користь первісного кредитора.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 справу передано для розгляду судді Стельмащуку П.Я., у зв`язку із звільненням судді Братасюка В.М. з посади.

Ухвалою судді від 06.03.2025 прийнято до провадження дану цивільну справу та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 15.04.2025 щодо задоволення позову заперечив, з підстав вказаних у відзиві на позов.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 12 год. 00 хв. 17.04.2025, проте учасники справи на вказану дату та час не з`явились.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, керуючись такими міркуваннями.

Судом встановлено, що 01.04.2021 від імені ОСОБА_1 оформлено анкету-заяву на кредит №103219172 на сайті: tengo.ua, в якій вказані персональні дані ОСОБА_1 , як позичальника, визначена сума кредиту 6000,00 грн., комісія за надання кредиту 0,00 грн., строк кредиту 30 днів з 01.04.2021 по 01.05.2021, проценти за користування кредитом 5400,00 грн., нараховуються за ставкою 3,00 відсотки від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом.

01.04.2021 за твердженням ТОВ «Мілоан» між даним товариством та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит (індивідуальну частину) №103219172, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. (п.1.1 Договору)

Відповідно до п.1.2, п.1.3, п.1.4, п.1.5.1, п.1.5.2, п.1.6 сума (загальний розмір) кредиту становить 6000,00 грн у валюті: українській гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 01.04.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 01.05.2021. Проценти за користування кредитом: 5400,00 грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1 Договору). Проте, номер рахунку позичальника не вказаний.

Відповідно до п.2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору.

Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється (п.2.2.3 Договору).

Відповідно до п.2.3.1.1 Договору позичальник має прав неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Відповідно до п.2.3.1.2 Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1 Договору).

У Додатку №1 до договору сторонами договору визначений графік платежів, згідно з яким позичальник мав повернути суму кредиту з нарахованими відсотками в розмірі 11400,00 грн.

Додатком №2 до договору є паспорт споживчого кредиту №103219172, яким передбачено такі ж умови кредитування, що у кредитному договорі.

Позивачем надано суду платіжне доручення №26405555 від 01.04.2021, згідно із яким платник ТОВ «Мілоан» перерахував кошти в розмірі 6000,00 грн. для отримувача ОСОБА_1 , кредитний рахунок: НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно договору 103219172. Проте, будь-якої відмітки банківської установи про виконання цього платіжного доручення (здійснення транзакції з переказу коштів) на платіжному дорученні немає.

08.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 04Т, згідно із умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками (п.1.1 Договору).

Права вимоги переходять до ТОВ «Діджи Фінанс» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «Діджи Фінанс» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (п.6.2.3 Договору).

Згідно із пунктом 7.1 договору в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, ТОВ «Діджи Фінанс» сплачує ТОВ «Мілоан» плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 2274676,46 без ПДВ до 06.08.2021 включно, за таким графіком: 300000,00 грн. - 12.07.2021, 500000,00 грн. - 16.07.2021, 500000,00 грн. - 23.06.2021, 500000,00 грн. - 30.06.2021, 474676,46 грн. до 06.08.2021 включно.

Сплата коштів за придбання права вимоги підтверджується платіжними інструкціями № 1242 від 12.07.2021, № 1254 від 15.07.2021, № 1297 від 22.07.2021, № 1317 від 29.07.2021, № 1354 від 05.08.2021.

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №04Т від 08.07.2021 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №103219172 від 01.04.2021 на загальну суму 21000,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за тілом, 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Згідно із відомістю про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 по кредитному договору №103219172 за період з 01.04.2021 по 30.06.2021, яка складена ТОВ «Мілоан», борг по тілу 6000,00 грн., борг по відсотках 15000,00 грн., загальний борг 21000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статтями 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (Стаття 513 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з умовами кредитного договору №103219172 від 01.04.2021 договір укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписані накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такий договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі.

У відзиві на позов відповідач заперечує укладення ним вказаного договору.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі електронного правочину з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто без присутності особи позичальника в банківській (фінансовій) установі, обов`язком позивача є доведення обставин, що саме відповідач, а не будь-яка інша особа, вчинила дії щодо укладення електронного правочину та отримала і використовувала кошти фінансової установи.

Позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створена у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та, що вона підписувалась електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.

А саме, анкета-заява на кредит - це текст без підпису заявника (ні звичайного, ні електронного). Договір про споживчий кредит - це текст без підписів сторін (ні звичайних, ні електронних). Лише у правому верхньому куті першої сторінки договору є напис: «Підписано ОСОБА_3 , ТОВ Мілоан. Час 01.04.2021 14:28».

Із наданих позивачем доказів неможливо встановити те, що саме відповідач, як стверджує позивач у позові та у відповіді на відзив, застосував одноразовий ідентифікатор, зокрема відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора, а також відсутні докази ідентифікації за номером телефону, який би належав позивачу.

На підтвердження укладення кредитного договору №103219172 від 01.04.2021 позивачем не надано візуальної послідовності укладення цього договору, з якої можна було б встановити, що 01.04.2021 клієнт ( ОСОБА_1 ), використовуючи номер телефону НОМЕР_2 , зайшов у особистий кабінет на сайті https://miloan.ua, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Також, будь-яких доказів надіслання документів електронним шляхом чи іншого листування електронним шляхом між сторонами цього договору суду не надано (наприклад відсутні скановані паспорт боржника чи факсимільний підпис, сканований чи будь-який інший документ, який надсилався електронним шляхом та мав можливість ідентифікувати боржника, з урахуванням того, що відсутні докази того, що мобільний телефон дійсно є телефоном боржника, який заперечив належність йому вказаного в договорі номеру телефону).

Крім того, як стверджує позивач, платіжним дорученням № 26405555 кошти в розмірі 6000,00 грн. були перераховані на кредитний рахунок № НОМЕР_1 .

Проте, у анкеті-заяві на кредит № 103219172 від 01.04.2021 та у договорі про споживчий кредит № 103219172 від 01.04.2021 реквізити вказаного рахунку відсутні, та матеріалами справи не підтверджено належність рахунку відповідачу ОСОБА_1 .

Про витребування доказів належності цього рахунку відповідачу та отримання відповідачем кредитних коштів, позивач до суду не звертався.

А також, як уже було зазначено вище, надане позивачем платіжне доручення не містить відповідної відмітки про виконання банківською установою платіжного доручення.

Таким чином, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами позивачем не доведено укладення між відповідачем та первісним кредитором договору про споживчий кредит на умовах визначених цим договором, а також отримання відповідачем від первісного кредитора кредитних коштів (6000 грн), а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача (нового кредитора) заборгованості за кредитним договором № 103219172 від 01.04.2021 у розмірі 21000,00 грн. відсутні.

Щодо посилання відповідача на не надсилання позивачем повідомлення про відступлення права вимоги, суд зазначає, що саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц.

Так як у задоволенні усіх позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження - вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, код ЄДРПОУ - 42649746.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

Рішення складено та проголошено 17.04.2025.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук