Справа № 347/1234/24
Провадження № 2/347/51/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

з участю прокурора : Василецької І.І.

представників позивачів: Ігнатенко О.Ю, Циканюк М.П.

представника відповідача - адвоката : Беньковського В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів справу за позовною заявою керівника Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Національного природного парку «Гуцульщина» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

Керівник Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області звернувся в суд із позовом в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Національного природного парку «Гуцульщина» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку мотивуючи свої вимоги тим, що у провадженні слідчого відділу Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, перебуває кримінальне провадження №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 366 КК України. Під час досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено факт незаконної передачі земельних ділянок на території с. Город, Косівської міської ради, що перебувають у постійному користуванні національного природного парку «Гуцульщина».

Так, ОСОБА_1 передано земельну ділянку у с.Город, Косівської міської ради, Івано-Франківської області площею 0.9870 га із кадастровим номером :18:001:0002. Відповідно до технічної документації, земельну ділянку у с.Город, площею 0.9870 га із кадастровим номером :18:001:0002, ОСОБА_1 передано на підставі державного акту №ІФ-08-12-30095, який виданий згідно рішення Городянської сільської ради народних депутатів від 12 грудня 1993 року №148. У свою чергу у ході досудового розслідування встановлено, що сесії датованої 12.12.1993 не існує. Вказане зокрема підтверджується інформацією із архівного відділу Косівської районної державної адміністрації.

Крім того, відповідно до інформації головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області інформація щодо бланку державного акту №ІФ-08-12-30095 відсутня.

Вказане підтверджує, що вказаний державний акт органами Держгеокадастру не видавався, оскільки відповідно до п. 1.6. інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою Державні акти на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою заповнюються у двох примірниках, один з яких видається землевласнику або землекористувачу, а інший, з нанесеною у лівому верхньому кутку першої сторінки відміткою "архівний" та відповідною документацією із землеустрою, залишається на зберіганні відповідно у Головному управлінні Держкомзему у місті Києві, місті Севастополі, управлінні (відділі) Держкомзему у районі (місті), міжрайонному, міжміському, міськрайонному управлінні (відділі) Держкомзему (далі - територіальні органи Держкомзему).

Зазначене також підтверджується протоколом огляду книги реєстрації державних актів Городянської сільської ради народних депутатів проведеної у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000007 від 14.09.2023. Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0002 державну реєстрацію земельної ділянки проведено 24.08.2023 відділом №1 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.09.2024, номер інформаційної довідки 346613024, на земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0002 право власності не зареєстровано.

Окрім того, факт віднесення земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_1 , до земель природно-заповідного призначення, які перебувають в постійному користуванні НПП «Гуцульщина» підтверджується інформацією вищевказаного НПП та картографічними матеріалами.

НПП «Гуцульщина» створено указом Президента України від 14.05.2002 року №456/2002 на території Косівського району, Івано-Франківської області.

На виконання вказаного наказу Президента України та наказу Мінекоресурсів України від 14.08.2002 №315, проведено приймання-передачу лісового фонду, майна та матеріальних цінностей, матеріалів лісовпорядкування від Кутського держлісгоспу до НПП«Гуцульщина». В подальшому, наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.10.2010 року затверджено проект організації території НПП «Гуцульщина».

Таким чином земельна ділянка площею 0,9870 га з кадастровим номером :18:001:0002 яка розташована у с. Город, Косівського району не могла бути передана ОСОБА_1 у приватну власність в силу вимог ст. ст. 83, 84, 141, 149, 150 Земельного кодексу України, без вилучення у НПП «Гуцульщина» відповідно до чинного законодавства.

У разі протиправної передачі земельної ділянки у приватну власність відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Земельна ділянка із кадастровим номером :18:001:0002 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , тому права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо спірної земельної ділянки, а саме користування і розпорядження ними, підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути її у власність держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації, як розпорядника земель природно- заповідного фонду та постійного користувача НПП «Гуцульщина».

Спірна земельна ділянка вибула з державної власності не через помилку органу державної влади, а фактично у зв`язку із вчиненням протиправних дій, при цьому з викладених вище обставин варто поставити під обґрунтований сумнів можливість необізнаності відповідачів про незаконність їх вибуття із державної власності, тому, оскільки обов`язок повернути правомірному власнику земельну ділянку, яка не може перебувати у приватній власності, встановлений у національному законодавстві, наслідок виконання такого обов`язку у вигляді пред`явлення відповідного позову є передбачуваним.

Косівською окружною прокуратурою 06.03.2024 направлено листа Міністерству захисту довкілля та природних ресурсів України, в якому викладено виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства щодо незаконності відведення земельної ділянки природно-заповідного фонду та запитано про вжиті заходи реагування до усунення цих порушень і повернення земельної ділянки у розпорядження держави або повідомлення про неможливість звернення до суду, з метою захисту інтересів держави в судовому порядку окружною прокуратурою. У відповідь Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України листом № 11/11-05/885-24 від 15.03.2024 звернуло увагу Косівській окружній прокуратурі про повноваження органів прокуратури щодо можливості представництва інтересів держави та повідомило прокурора, що у разі відкриття провадження у відповідній судовій справі, Міндовкіллям буде надано обґрунтовану позицію відповідно до норм законодавства.

Отже, володіючи належною інформацією щодо наявних фактів порушення інтересів держави Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України не вжито заходів щодо повернення спірної земельної ділянки.

Також, Косівською окружною прокуратурою 06.03.2024 направлено лист в Івано-Франківську ОДА, в якому викладено порушення вимог природоохоронного законодавства та запропоновано вжити заходів щодо повернення земельної ділянки у розпорядження держави. У відповідь Івано-Франківська ОДА листом від 25.03.2024 повідомила обласну прокуратуру, що не заперечує з приводу здійснення прокурором заходів представництва в суді законних інтересів держави.

Отже, звертаючись до суду з даною позовною заявою, прокуратура реалізує конституційну функцію представництва інтересів держави в суді. При цьому прокурор є особливим суб`єктом цивільного процесу і його участь у цивільному судочинстві викликана необхідністю виконання функції представництва інтересів держави у випадках, передбачених законом. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні прокурор Косівської окружної прокуратури Василецька І.І. вимоги позову підтримала з підстав викладених в позовній заяві яку просила задоволити в повному обсязі.

Представник Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (МІНДОВКІЛЛЯ) Є.Артеменко в судове засідання не з`явилась, подала суду письмове пояснення (а.с.159) із клопотанням про розгляд справи без її участі. Міндовкілля підтримує позовні вимоги керівника Косівської окружної прокуратури та просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник Івано-Франківської обласної державної адміністрації Ігнатенко О.Ю, що брав участь в розгляді справи в режимі відео конференції, підтримав в судовому засіданні подані ним письмові пояснення (а.с.95-99), які просив взяти до уваги. Позовні вимоги керівника Косівської окружної прокуратури просить задоволити в повному обсязі. Пояснив, що позовна заява була подана прокурором оскільки вона обґрунтовувалась в основному на матеріалах проведеного досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

Представник НПП «Гуцульщина» Циканюк М.П. позовні вимоги керівника Косівської окружної прокуратури просить задоволити в повному обсязі. Пояснив, що акту встановлення меж населеного пункту с.Город Косівського району та НПП «Гуцульщина» на даний час немає.

Представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Беньковський В.І. вимоги позову заперечив, в судовому засіданні пояснив, що його довірительці ОСОБА_1 передано в приватну власність земельну ділянку у с.Город, Косівської міської ради, Івано-Франківської області площею 0.9870 га із кадастровим номером :18:001:0002. На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 було видано Державний акт від 12.04.1995 ІФ 030095. Фактично ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки 0,9870 га, кадастровий номер :18:001:0002 в с.Город Косівського району Івано-Франківської області , категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства. Також Управлінням надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області проведено державну реєстрацію спірної земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та Державного акту від 12.04.1995 року ІФ 030095 за власником ОСОБА_3 .

Вважає що до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Івано-Франківської обласної державної адміністрації та Національного природного парку «Гуцульщина», які самі вправі звертатись до суду із позовними вимогами на захист чи відновлення порушення їх прав.

Звертаючись до суду із вказаним позовом прокурором обґрунтовано підстави та вимоги заявленої позовної заяви в основному виходячи із матеріалів кримінального провадження рішення по якому остаточного не прийнято. Також до матеріалів справи позивачами не долучено жодного підтверджуючого документу в підтведження незаконності набуття відповідачкою в приватну власність спірної земельної ділянки 0,9870 га, кадастровий номер :18:001:0002 в с.Город Косівського району Івано-Франківської області. Просить в позові відмовити.

Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка ОСОБА_4 вважає позовні вимоги такими , що не підлягають до задоволення виходячи із наступного :

Судом встановлено, що відповідачці в справі, ОСОБА_1 передано в приватну власність земельну ділянку у с.Город, Косівської міської ради, Івано-Франківської області площею 0.9870 га із кадастровим номером :18:001:0002.

Долученим до матеріалів справи витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку а.с.34 стверджено, що відповідачка в справі ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки 0,9870 га, кадастровий номер :18:001:0002 в с.Город Косівського району Івано-Франківської області , категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид цільового приззначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства. Документом який став підставою для винекнення права є Державний акт від 12.04.1995 ІФ 030095 .

Відповідно до технічної документації, земельну ділянку у с.Город, площею 0.9870 га із кадастровим номером :18:001:0002, ОСОБА_1 передано на підставі державного акту №ІФ-08-12-30095, який виданий згідно рішення Городянської сільської ради народних депутатів від 12 грудня 1993 року №148 (а.с.42-43), тобто земельна ділянка відповідачці в справі була передана у приватну вланість згідно вимог визначеного земельним законодавством (ст.ст.17, 19 ЗК України у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Обґрунтовуючи наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, прокурор зазначає, що спірну земельну ділянку ОСОБА_1 передано площею 0.9870 га із кадастровим номером :18:001:0002 на підставі державного акту №ІФ-08-12-30095, який виданий згідно рішення Городянської сільської ради народних депутатів від 12 грудня 1993 року №148. У свою чергу у ході досудового розслідування встановлено, що сесії датованої 12.12.1993 не існує. Окрім того, вказана земельна ділянка віднесена до земель природно-заповідного призначення, які перебувають в постійному користуванні НПП «Гуцульщина».

Однак даний факт позивачем в судовому засідання не доведений та спростовується дослідженими судом доказами та матеріалами справи.

Зокрема під час судового розгляду прокурором не наведеного належного обґрунтування підставності представництва інтересів держави при зверненні з даним позовом до суду.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший, другий і третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Така позиція узгоджується із Постановою ВП ВС від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16, та від 11 лютого 2020 року № 992/614/19, згідно якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Якщо підставою відсутність органу - цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону застосовується до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Верховний Суд «Повноваження прокурора в земельних правовідносинах».

Водночас Постановою КЦС ВС від 09 лютого 2023 року у справі № 483/2263/19 визначено: прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Однак, у додатках до позовної заяви позивачем надано лист заступника керівника Косівської окружної прокуратури №09.54-57-325ВИХ-24 від 06.03.2024 до заступника голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації як до розпорядника земельними ділянками державної власності природо-заповідного призначення з інформацією про кримінальне провадження №0000007 за ч.1 ст. 366 КК України для відома та вжиття за наявності підстав, заходів в межах повноважень щодо захисту інтересів держави. У відповідь на даного листа заступник голови облдержадміністрації 25.03.2025 повідомив Косівську окружну прокуратуру про те, що станом на 20.03.2024 Івано-Франківська облдержадміністрація з відповідною позовною заявою не зверталася. При цьому Івано-Франківська ОДА посилається на відсутність інформації та документів, необхідних для підготовки та необхідність взаємодії з прокуратурою для вирішення проблемного питання. І вже 27.05.2025 Косівською окружною прокуратурою було заявлено до суду дану позовну заяву.

Постанова ВП ВС від 26 травня 2020 року 912/2385/18 (підстава для представництва бездіяльність органу). Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові,

Постанова КГС ВС від 13.02.2024 у справі № 813/2417/17 Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло з власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Постанова ВП ВС від 01 червня 2021 року № 925/929/19 Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу геодезії, картографії та кадастру (далі Держгеокадастр), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (далі Положення), Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику, зокрема, у сфері Державного земельного кадастру. Органи Держгеокадастру можуть виконувати: 1) функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності; 2) функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи відповідно до статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» наділені повноваженням звернення до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень.

Органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійсненні їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі з позовами щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Постанова КГС ВС від 25.11.2021 у справі № 917/269/21 На відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права учасники правовідносин. Конституцією України та законом не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб. Зокрема, до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. При цьому інтереси юридичної особи можуть не збігатися з інтересами її учасників. Тому інтереси державного підприємства можуть не збігатися з інтересами держави, яка має статус засновника (вищого органу) такого підприємства.

Тож, представництво прокурором інтересів держави у суді носить допоміжний характер, оскільки основну роль у цьому процесі мають відігравати профільні органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, які повинні самостійно звертатися до суду.

А тому суду не представлено доказів чому профільні органи, тобто позивачі самостійно не звернулися до суду із вказаними вимогами, що перешкоджало вчинити такі дії у випадку встановлення ними порушення прав користування земельною ділянкою яка на їх думку відноситься до НПП «Гуцульщина».

Щодо відсутності правоустановчих документів щодо користування земельними ділянками НПП «Гуцульщина» суд звертає увагу, що Указом Президента України від 14 травня 2002 року № 456/2002 був створений Національний парк «Гуцульщина».

Однак, виконання пункту 2 цього Указу Президента в частині розроблення організації територій Національного природного парку «Гуцульщина» призвело до конфліктної ситуації між суб`єктами господарювання та органами місцевого самоврядування, в результаті чого судами неодноразово розглядалися справи щодо таких спорів . А тому і по цей час цей пункт Указу так виконано й не було. Також, як пояснив в.о. старости с.Город ОСОБА_4 погодження меж між НПП «Гуцульщина» та с.Город на даний час не проведено. Правоохоронні органи, до нього, з моменту виконання ним обов`язків старости села Город , тобто з березня 2023 року не звертались та не витребовувували щодо спірної земельної ділянки ніяких доказів та не відбирали пояснень. Особа яка звертається до органу місцевого самоврядування із заявою про передачу їй в приватну власність земельної ділянки не може нести відповідальності за прийняті сільською радою рішення, які приймаються колегіально депутатами сільської ради. Про ймовірну підробку рішення Городянської сільської ради чи Державного акту що був виданий відповідачці в справі ОСОБА_2 йому нічого не відомо.

Як пояснив представник НПП «Гуцульщина», зазначене підприємство у своїй діяльності використовує матеріали лісовпорядкування (так звані планшети) від 2004 року, на підставі яких було виготовлено Проект організації територій, який затверджено аж 2010 року. В той час як оскаржуваний позивачем Державний акт на право власності на земельну ділянку видано 1993 року. В описі меж у даному Державному акті не зазначено земель лісового фонду чи підприємства лісової галузі як суміжні землекористувачі.

Фактично у матеріалах даної справи відсутні дані про те, що дана територія належить до земель природно-заповідного фонду. Відомостей з Державного земельного кадастру на території лісового фонду НПП «Гуцульщина» про те, що в користуванні даного підприємства є землі природно-заповідного фонду загально-державного значення позивачем не надано.

В підставу заявлених позивних вимог позивач посилається на матеріали кримінального провадження де фактично на даний час, згідно інформації, яку надав суду прокурор, у слідчому відділ Косівського районного відділу поліції триває досудове розслідування кримінального провадження №0000007 від 14.09.2023 року за ч.1 ст. 366 КК України. Однак, у даному кримінальному провадженні до цього часу не прийнято жодного рішення, у тому числі й щодо оголошення про підозру. Обвинувальний акт не складався та до суду не направлявся.

Як підтвердив у судовому засіданні представник Позивача, жодні експертні дослідження у межах кримінального провадження не проводилися. У тому ж числі не було здійснено встановлення меж земельної ділянки на місцевості, внаслідок чого неможливо встановити фактичне розташування земельної ділянки, та наявність чи відсутність перетинів із землями лісового фонду.

Фактично, на даний час, відсутнє будь-яке рішення щодо визнання недійсними чи підробленими (фальсифікованими) державного акту та рішення сесії сільської ради по даній земельній ділянці.

Посилання позивачем на протоколом огляду книги реєстрації державних актів Городянської сільської ради народних депутатів проведеної у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000007 від 14.09.2023р є передчасним так як до матеріалів справи не долучено прийнятого кінцевого рішення за вказаним кримінальним провадженням, як і не долучено доказів в підтвердження оголошеної будь-кому підозри. Відповідачка в справі не входить до кола осіб уповноважених на прийняття рішення органу місцевого самоврядування.

Окрім того посилання позивача в частині віднесення спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного призначення, які перебувають в постійному користуванні НПП «Гуцульщина» є безпідставним так як сам позивач вказує, що НПП «Гуцульщина» створено указом Президента України від 14.05.2002 року №456/2002 на території Косівського району, Івано-Франківської області, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією Указу Президента України (а.с.49-50) . В той час як земельну ділянку у с.Город, площею 0.9870 га із кадастровим номером :18:001:0002, ОСОБА_1 передано на підставі державного акту №ІФ-08-12-30095, який виданий 12 квітня 1995 року на підставі рішення Городянської сільської ради народних депутатів від 12 грудня 1993 року №148 (а.с.43).

Тобто на час розгляду Городянською сільською радою заяви ОСОБА_1 про передачу їй в приватну власність спірної земельної ділянки 12.12.1993 року та на час видачі відповідачці Державного акту №ІФ-08-12-30095, від 12 квітня 1995 року вказана земельна ділянка не могла перебувати в постійному користуванні НПП «Гуцульщина», оскільки такий був створений тільки 14.05.2002 року.

В судовому засіданні свідок, в.о. старости Городянської сільської ради ОСОБА_4 пояснив, що в сільській раді відсутній акт погодження меж території населеного пункту села Город із НПП «Гуцульщина», тобто відсутній акт що вказана спірна земельна ділянка відноситься до НПП «Гуцульщина». Більше того а ні позивачі в справі, а ні правоохоронні органи не звертались до Городянської сільської ради щодо встановлення місця знаходження спірної земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_1 , чи визначення її правового статусу.

Окрім того позивачами в судовому засідання зазначено, що жодних експертиз щодо встановлення місця знаходження вказаної земельної ділянки а також встановлення її меж чи правового статусу не проводилось.

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.31) від 27.09.2023 року щодо земельної ділянки у с.Город, площею 0.987 га із кадастровим номером :18:001:0002, яка належить на праві власності ОСОБА_1 накладено ареш на підставі ухвали суду в справі №347/2645/23.

Так відповідно до ухвали суду прийнятої слідчим суддею Косівського районного суду 20.09.2023 року вирішено накласти арешт на речовий доказ, а саме на: земельну ділянку, площею 0.9870 га із кадастровим номером :18:001:0002, яка належить ОСОБА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 .

Тобто встановлено, що спірна земельна ділянка являється речовим доказом, на яку накладено арешт в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 14.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Доля речових доказів вирішється відповідно до вимог ст. 100 КПК України при прийнятті остаточного рішення в кримінальному провадженні.

Крім того прокурором не надано суду жодних доказів щодо здійснення контролю за своєчасним проведенням ходу досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні , встановлення винної особи а також доведення факту для підтвердження недійсності документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

На цій стадії визначення правового статусу, у вказаному цивільному позові прокурора, щодо спірної земельної ділянки суд вважає передчасним оскільки прокурор вправі звернутися із відповідним позовом до суду після прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Крім того слід зазначити, що у такій категорії справ, землекористувачі не несуть відповідальність за дії чи бездіяльність службових та посадових осіб. Землекористувач не зобов`язаний зберігати у себе оригінали правоустановчих документів на право власності на земельну ділянку оскільки на даний час державна реєстрація здійснюється в цифровому форматі у відповідних державних реєстрах у відповідності до вимог Закону України «Про державний земельний кадастр».

Також суд звертає увагу, що прокурором не наведено підстав для поновлення строку позовної давності.

Постанова ВП ВС від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц на позови прокуратури, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. Аналогічний висновок міститься і в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року (№ 6- 1852цс16), наданій заявником для порівняння.

Отже, якщо у передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу (підприємства), то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме цей орган (підприємство), а не прокурор.

Постанова ВП ВС від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 ВП ВС вказала, що на віндикаційні позови держави та територіальних громад (в особі органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно) поширюється загальна позовна давність. Велика Палата Верховного Суду вважає, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах .

Вказаний висновок Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне конкретизувати: позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами факту порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Позивачами в справі не доведено належними та допустимими доказами незаконність формування спірної земельної ділянки та її державної реєстрації і набуття в приватну власність відповідачкою ОСОБА_1 .

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша - друга статті 321 ЦК України).

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

У ЗК України закріплено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (частина перша статті 153 ЗК України).

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Суд звертає увагу, що відповідачкою в справі ОСОБА_1 24.08.2023 року отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.34) за яким дата державної реєстрації земельної ділянки проведена 24.08.2023 року відділом №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Державна реєстрація спірної земельної ділянки була проведена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 20.07.2023 року , документом, що посвідчує право є Державний акт від 12.04.1995 року ІФ 030095. Надані відповідачкою для державної реєстрації належної їй земельної ділянки правоустановчі документи були перевірені та прийнято рішення про державну реєстрацію земельної ділянки за ОСОБА_1 . В разі невідповідності документів , відповідачкою було б отримано відмову в державній реєстрації її земельної ділянки.

Таким чином незаконність набуття відповідачкою права власності на вказану земельну ділянку в судовому засіданні не доведена.

Отже, суд доходить висновку про недоведеність прокурором порушення порядку набуття відповідачкою у власність земельної ділянки.

На підставі наведеного, ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», ст.ст. 152 153 ЗК України та керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України , суд , -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову керівника Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Національного природного парку «Гуцульщина» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк