Справа № 212/8433/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участю секретаря судового засідання Голуб О.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, зміну черговості спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, зміну черговості спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 (надалі - Позивач) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали разом як чоловік та дружина з січня 2004 року. Так, Позивач до 28 травня 2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 28 травня 2008 року, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, однак фактично вже з 2004 року Позивач мав стосунки та проживав разом із ОСОБА_5 , про що свідчать відмітки у паспортах обох про зареєстроване місце проживання у квартирі ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . У паспорті ОСОБА_5 відмітка про реєстрацію місця проживання за даною адресою з 25.07.2002 року, у Позивача - з 04.10.2004 року.

Позивач проживав з ОСОБА_5 починаючи з 2004 року без реєстрації шлюбу, вони разом вели спільне господарство та мали спільний бюджет, всі свята святкували разом, мали спільний побут, взаємно морально підтримували один одного, мали взаємні права та обв`язки, тобто проживали як чоловік та дружина однак без реєстрації шлюбу. Позивач зберіг значну кількість сімейних фотографій, зроблених в період спільного проживання із ОСОБА_5 . Фотографії здійснені у різні роки, на них зображені, як і подружжя лише вдвох, так і вони у колі рідних людей обох із подружжя. Більшість фото зроблені в селі Підгородне, Кіровоградської області, де проживали батьки Позивача. Мати Позивача, ОСОБА_7 писала листи подружжю, коли вони не мали змогу приїхати до батьків в село, один із таких листів додається до позову.

За час спільного проживання подружжя придбало автомобіль марки ВАЗ 2101, 1972 р.вип., право власності на який було оформлено на ОСОБА_5 , однак ОСОБА_5 надала Позивачу право користуватися вищевказаним ТЗ та здійснювати інші юридично значущі дії на підставі довіреності від 27 березня 2007 року, посвідченої Дацко Я.О., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, виданої строком на 20 років. Крім того, Позивачем було вкладено значні кошти та особисті зусилля у проведення капітального ремонту квартири ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , в якій вони разом проживали більше 20 років.

Останніми роками ОСОБА_5 тяжко захворіла на онкологічне захворювання (злоякісна пухлина мозку) з ускладненнями, у зв`язку з чим в квітні 2022 року вона була госпіталізована ЦЦН ОКЛМ, де їй було здійснено оперативне втручання, а саме тотальне мікроскопічне видалення внутрішньо мозкової пухлини лівої потиличної та скроневої частки головного мозку з поширенням в шлуночкову систему та медіобазальні структури лівої півкулі, проходила хіміо- та променеву терапії. Дружина Позивача постійно перебувала в стані середнього ступеню тяжкості, який часто переходив у стабільно тяжкий, потребувала ретельного догляду та регулярного медичного обстеження, що підтверджується медичною документацією щодо оперативного втручання, стаціонарного лікування та оглядів.

Після оперативного втручання, ОСОБА_8 отримала першу "А" групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.08.2022 року. У висновку зазначається про потребу дружини Позивача у постійному сторонньому догляді.

З часу встановлення дружині Позивача інвалідності і проведеного лікування у вигляді хіміотерапії її стан здоров`я не покращився, а навпаки, став ще гіршим. ОСОБА_5 внаслідок перенесеного захворювання і його лікування втратила можливість пересуватися, стала дуже погано розмовляти, не могла виконувати прості дії по своєму обслуговуванню, мала провали у пам`яті.

Дітей у ОСОБА_8 не було, братів та сестер також, її батько проживав та проживає в іншому населеному пункті, а тому матеріально забезпечував та доглядав за нею лише Позивач.

Через дуже важкий стан здоров`я дружини Позивача, її потреби у постійному сторонньому догляді, Позивач у вересні 2022 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про визнання ОСОБА_5 обмежено дієздатною та встановлення над нею опіки. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2022 року призначено в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи обмежено дієздатною та встановлення над нею опіки, виїзну судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану відносно ОСОБА_5 , провадження було зупинено на час проведення експертизи. Згодом до суду надійшло клопотання з Дніпровської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про необхідність надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, а саме довідки лікаря - психіатра про перебування на обліку та медичної карти амбулаторного хворого від лікаря - психіатра, яке було задоволено судом. Однак, експертизу провести не встигли, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла від злоякісної пухлини головного мозку, що підтверджується Свідоцтвом про її смерть та довідкою про причину смерті. У зв`язку із смертю дружини Позивача, провадження по справі щодо визнання її обмежено дієздатною та встановлення над нею опіки було закрито.

Позивач самостійно займався всіма справами щодо організації та проведення поховання своєї дружини, взяв на себе всі матеріальні витрати, про що свідчить видаткова накладна від 09 січня 2023 року про оплату послуг ФОП ОСОБА_9 .

Після смерті цивільної дружини Позивача залишилось спадкове майно і для одержання Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини він звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного округу Дніпропетровської області - Саяпіної І.Г. Однак постановою від 18 липня 2023 року Позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, так як Позивачем не було надано рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення юридичного факту, який підтверджує наявність права на спадкування відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, а також ч.2 ст.1259 Цивільного кодексу України.

Крім Позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за законом першої черги - батько померлої, ОСОБА_4 . У зв`язку з прийняттям спадщини за законом батьком померлої, який є спадкоємцем 1 черги і має право на спадкування у відповідності до ст. 1261 ЦК України, а Позивач є спадкоємцем четвертої черги, тому видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 є неможливим без підтвердження його права на спадкування разом із спадкоємцем тієї черги яка має право спадкування. Таким чином, на даний час виникли обставини, які свідчать про те, що Позивач може реалізувати своє право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 лише через звернення до суду із даною позовною заявою. Тому, на підставі викладеного, Позивач змушений звернутись до суду та просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 28 травня 2008 року до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та змінити черговість спадкування, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на спадкування після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 02.09.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу час для усунення недоліків.

27.09.2024 позивачем усунуто зазначені в ухвалі суду від 02.09.204 недоліки.

Ухвалою суду від 17.10.204 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Відповідач скористався правом надання відзиву, який надано якого представником та 10.12.2024 зареєстровано судом. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими та звертає увагу суду на те, що доводи позову не підтверджені жодними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях позивача. Звертає увагу суду на те, що за життя ОСОБА_5 не визнавалася обмеженою у цивільній дієздатності або ж недієздатною. Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження позову, а обґрунтування вимог останнього зводяться лише до особистих припущень та викладення обставин які не відповідають дійсності. Позивач як доказ надав суду копії заяви ОСОБА_1 , до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 06.09.2022 року, про визнання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - обмежено дієздатною. Такою , що потребує піклування, призначивши її піклувальником - ОСОБА_1 . Маючи на меті корисливі мотиви з метою введення Високий Суд в оману зазначав у вищевказаній заяві завідомо неправдиві фактичні дані , а саме : Рідних по крові людей його дружина ОСОБА_5 , не має, дітей в неї не було. Батьки, а також рідні брати та сестри теж відсутні. Факт надання позивачем матеріальної допомоги спадкодавцю обґрунтовується лише домислами позивача. Матеріальну допомогу покійній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,надавав особисто ОСОБА_4 , рідні та близькі, а також співробітники покійної. Тривалий час після хірургічного втручання покійна знаходилась за місцем проживанням відповідача, де за нею здійснювали догляд близькі та рідні. Матеріальний стан позивача спростовує факт надання матеріальної допомоги покійній ОСОБА_5 , так як її доходи в рази були більшими за доходи позивача. Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - спадкоємець першої черги, заперечує право позивача на спадщину. Доводи позивача про те, що він тривалий час опікувався спадкодавцем та надавав допомогу, не може бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України, без установлення сукупності усіх юридичних фактів, обумовлених даною нормою. Виходячи з викладених обставин, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.12.2024 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. В попередньому судовому засіданні надав пояснення, що заробляв трошки, ремонт робив сам. Люди трошки допомогли. Тільки на лікування більше 200 тис. віддав. До 10 тисяч отримував. В жінки була заробітня плата 12 тис.грн. Батьки надавали допомогу на лікування Працівники на роботі зібрали близько 60 тис.грн, допомагали на операцію. У відповідача взяв 10 тис,грн. Здавав до пансионату ОСОБА_5 , пролежала там 10 днів .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в підстав, зазначених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився. В попередньому судовому засіданні надав пояснення, що позивача знає давно,зять його.Жив з донькою з 2003 року, до них їздили в гості, жив інколи в них. Вважав його зятем. Донька з ОСОБА_10 були до останнього. Похованням займалися всі,хто саме давав гроші не знає. Вважав його зятем. Після смерті доньки, перестав їздити до нього. Вважає, що ОСОБА_11 немає ніякого відношення до квартири, квартиру купив сам, оформив на доньку. Гроші просто так давав дочці, давав просто карточку.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні в підстав, зазначених в позові.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , суду надала пояснення, що ОСОБА_13 її підлеглий, знайома з моменту його прийому на роботу 2012 рік. Знайома з ним дуже добре, гарний робітник, багато розрядів. Родину його знала, спілкувались. Неодноразово просив авто, щод їздити до дружини. З дружину звали ОСОБА_14 . З дружиною працювала по маркетингу. Вони були як чоловік та дружина. З дружиною разом майже всі вихідні їздили робити до батьків. Спілкувалась після операції, вона ходила, слабенько розмовляла. Вона дуже повільно ходила, трималась за щось, щоб була опора. Проживали двох. Коли дружина захворіла, неодноразового його відпускала. Якийсь період вона жила в батька, до самої смерті її утримував ОСОБА_13 . Провідувала 1-2 рази на тиждень, тому бачила що дружина була на утриманні ОСОБА_13 . Гуманітарку привозили, памперси. Масажі , кормив, це все робив ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_13 був на роботі, була сиділка.Сама її знайшла, по об`яві з ОЛХ , послуги оплачував ОСОБА_13 . Заробітна плата на той час було 8 тис .грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , суду надала пояснення, що з ОСОБА_13 працюють разом, спілкуються. Дружини вже нажаль немає. Його дружина ОСОБА_20 . Вони завжди були разом, приїжджали разом. Проживали по АДРЕСА_2 , їздили до дому, коли забирали замовлення. Коли ОСОБА_20 захворіла, то ОСОБА_11 просив допомогти, приготувати їсти, бо вона була лежача. Дуже доглядав за нею, завжди мив, було чисто в хаті. Чи хтось допомагав ще, не бачила, ОСОБА_11 про це не розповідав. Бігом біг з роботи. На протязі пів року приходила 2 рази на тиждень готувати. За цей час нікого не бачила окрім ОСОБА_20 та ОСОБА_10 . Будь-яких інших осіб не бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , суду надала пояснення, що працюють разом з ОСОБА_13 . Мати жила разом в однім домі з ОСОБА_10 . Відоме що жив з дружиною ОСОБА_20 , призвіще не відоме. Жили там з 2014 року, всі їх сприймали як подружжя. Помогала грошима на операцію, давала 50 тис. грн, ОСОБА_13 повернув. Знала, що на операцію дружині. Просив, щоб допомагала їсти приготувати, посидіти, коли був час, сиділа та готувала їсти. ОСОБА_23 завжди була доглянутою, вдома було чисто. ОСОБА_23 була лежачою,не розмовляла. Просив посидіти у вихідні дні. Чула, що була жінка сиділка. Коли її просив, то сиділки не було. До смерті допомагала, з осені до нового року. Про доходи не знає, чим могла допомагала грошима, знала людина порядна.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 , суду надала пояснення, що вона невістка ОСОБА_20 . 2022 року була призначена операція, старша сестра доглядала її. Після привезли її до Кривого Рогу. ОСОБА_11 здав ОСОБА_20 до дому пристарілих, ледве знайшли. ОСОБА_25 знову поїхала на Київ, була з нею в лікарні. Привезли в село, була з нею в селі . Сестра ОСОБА_26 проживала постійно з ОСОБА_20 , чи то в лікарні,чи то в квартирі. Більше пів пору була з ОСОБА_20 . Коли приходила сама, то ОСОБА_20 була не доглянута ОСОБА_10 . В ОСОБА_20 була дуже хороша зарплатня, на рахунок сестри надходили кошти з допомоги людям. Батько допомагав. Хто оплачував операцію, точно не знає, щось ОСОБА_11 ,щось ОСОБА_25 . Всі картки були в ОСОБА_10 . Разів 6 за хворобу бачила ОСОБА_20 . Сестра сиділа, евакуювалась з Нікополя , ОСОБА_11 приходив п`яний. ОСОБА_11 приїжджав разом з ОСОБА_20 до батьків. Допомогу дружині надавав, памперси були, всі гігієнічні штуки були.

Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються сімейних відносин, у зв`язку з чим підлягають розгляду, відповідно до положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.

Відповідно до змісту ст.315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , про що свідчить актовий запис № 60, складений 06 січня 2023 року Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради.

Як на підставу звернення до суду з даним позовом, позивач зазначає, що з проживав з ОСОБА_5 починаючи з 2004 року без реєстрації шлюбу, однак вони разом вели спільне господарство та мали спільний бюджет, всі свята святкували разом, мали спільний побут, взаємно морально підтримували один одного, мали взаємні права та обв`язки, тобто проживали як чоловік та дружина однак без реєстрації шлюбу. Позивач зберіг значну кількість сімейних фотографій, зроблених в період спільного проживання із ОСОБА_5 . Останніми роками ОСОБА_5 тяжко захворіла на онкологічне захворювання (злоякісна пухлина мозку) з ускладненнями, у зв`язку з чим в квітні 2022 року вона була госпіталізована ЦЦН ОКЛМ, де їй було здійснено оперативне втручання, а саме тотальне мікроскопічне видалення внутрішньо мозкової пухлини лівої потиличної та скроневої частки головного мозку з поширенням в шлуночкову систему та медіобазальні структури лівої півкулі, проходила хіміо- та променеву терапії. Дружина Позивача постійно перебувала в стані середнього ступеню тяжкості, який часто переходив у стабільно тяжкий, потребувала ретельного догляду та регулярного медичного обстеження, що підтверджується медичною документацією щодо оперативного втручання, стаціонарного лікування та оглядів. Після оперативного втручання, ОСОБА_8 отримала першу "А" групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.08.2022 року. У висновку зазначається про потребу дружини Позивача у постійному сторонньому догляді. З часу встановлення ОСОБА_5 інвалідності і проведеного лікування у вигляді хіміотерапії її стан здоров`я не покращився, а навпаки, став ще гіршим. ОСОБА_5 внаслідок перенесеного захворювання і його лікування втратила можливість пересуватися, стала дуже погано розмовляти, не могла виконувати прості дії по своєму обслуговуванню, мала провали у пам`яті (а.с. 20-28).

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, зі спадкової справи, яка була заведена до майна померлої, з заявами до нотаріальної контори, окрім позивача, звернувся батько померлої ОСОБА_4 - відповідачі по справі. Проте, жоден із спадкоємців спадок, в порядку вимог чинного законодавства, не оформив. У позивача в ході вчинення нотаріальної дії виникли труднощі, які полягали в тому, що він в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину позбавлений можливості з причини відсутності підтвердження факту, який підтверджує наявність права на спадкування, про що було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії (а.с.42).

Проте, той факт, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільно проживали без реєстрації шлюбу та мали спільний бюджет, у суду сумніву не викликає, оскільки підтверджується фотокартками, показами свідків, поясненнями сторін, які свідчать про той факт, що ОСОБА_1 за час життя ОСОБА_5 та перебування її на лікуванні опікувався нею та надавав їй необхідну допомогу.

У відповідності до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ч.4 ст.3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 74 Сімейного Кодексу України визначено, що, якщо жінка і чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати, з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Тобто, вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідні наступні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

При поданні позовної заяви та протягом розгляду цивільної справи позивач скористався своїм процесуальним правом та надав до суду належні та допустимі докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, а саме: документи, які свідчать про факт його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлою ОСОБА_5 з 20028.05.2008 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно ст.ст.1216, 1217, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно інформації зі спадкового реєстру, за життя спадкодавець ОСОБА_5 належним їй майном не розпорядилась та заповіту не залишила.

У відповідності до ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України).

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня спорідненості включно (ст.1265 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як зазначається в п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК України.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я.

Так, з матеріалів справи вбачається той факт, що за час свого життя ОСОБА_5 тяжко хворіла, потребувала опіки та матеріального забезпечення, про що свідчать виписки з історії хвороби, амбулаторна картка та висновки медичних закладів, як це визначено ст.1259 ЦК України.

Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч.2 ст.1259 ЦК України, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення.

За встановлених обставин вбачаються наявні правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни у черговості на одержання права на спадкування позивача з четвертої на першу чергу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.58 Конституції України, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст.5, 1216, 1217, 1218, 1258, 1259, 1261,1264 ЦК України,постановою Пленуму ВСУ України "Про судову практику в справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, ст.ст.4, 12, 76, 81, 89, 133, 259, 265, 268, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, зміну черговості спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 28 травня 2008 року до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Змінити черговість спадкування, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на спадкування після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_4 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 28 квітня 2025 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт