справа № 362/369/25
провадження № 2/362/1442/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 травня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Поповича О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кострубіцької Т.М.,

представників позивача Аваменко О.Є. , Карповець С.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Василькові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради Фастівського району Київської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.

Суд установив:

Служба у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради Фастівського району Київської області звернулась до суду з указаним позовом, у якіому просить:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити загальний розмір аліментів на трьох дітей в сумі 8322 грн. із розрахунку: на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - 3196, 00 грн, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - 2563, 00 грн. та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - 2563,00 грн.;

- стягнути аліменти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та встановити загальний розмір аліментів на неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3196 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мати - відповідач 1 не виконує свої батьківські обов?язки по вихованню дітей, що підтверджується наступними доказами та обставинами: 30.12.2024 року до Служби надійшло повідомлення від Комунального закладу Глевахівської селищної ради «Глевахівський центр надання соціальних послуг» щодо неналежного виконання своїх батьківських обов?язків громадянкою ОСОБА_2 , де зазначається, що на обліку сімей/осіб, що перебувають в складних життєвих обставинах, перебуває багатодітна сім`я ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має трьох дітей: неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також зазначається, що ОСОБА_7 зловживає спиртними напоями та поводиться агресивно. Часто залишає малолітніх дітей самих вдома, у сусідів, або на сторонніх осіб, що може призвести до загрози життю та здоров`ю дітей.

Службою спільно з Центром 30.12.2024 року було обстежено умови проживання ОСОБА_2 та з?ясовано, що умови проживання незадовільні, будинок складається з 3-х кімнат, в будинку брудно, речі розкидані та брудні, продукти для повноцінного харчування дітей відсутні.

Також під час обстеження було з`ясовано (зі слів неповнолітнього ОСОБА_4 ), що мати щоденно вживає алкоголь, призводить до дому сторонніх осіб, вчиняє сварки в присутності дітей, також даний факт підтверджують малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В ситуаціях коли сварки, бійки, існує ризик, що діти стають свідками психологічного насильства або навіть жертвами фізичного насильства.

Складено Акт обстеження умов проживання від 30.12.2024 та Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 30.12.2024.

31 грудня 2024 року виконавчим комітстом Глевахівської селищної ради від було прийнято рішення № 435-26 «Про негайне відібрання дітей у зв?язку із загрозою житло та здоров?ю».

Враховуючи всі обставини неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , були тимчасово влаштовані до КНП «Васильківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування» Васильківської міської ради для обстеження

Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , поставлені у Службі у справах дітей та сім?ї Глевахівської селищної ради на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського ніклування, літей-сиріт, та дітей, позбавлених батьківського піклування, відповідно до Наказу від 30.12.2024 № 84, № 85, № 86.

07.01.2025 відбулася Комісія з питань захисту прав дітей та опіки і піклування при виконавчому комітсті Глевахівської селищної ради (далі - Комісія), де була запрошена ОСОБА_2 . Відповідач - 1, членам комісії не змогла і не пояснила чому склалась така ситуація в її сім?ї. Мати дітей не вважає свій спосіб життя асоціальним та аморальним. Не розуміє, які можуть бути наслідки, в той час коли вона зловживає спиртними паноями, приводить сторонніх осіб та залишає своїх дітей самих вдома без нагляду. ОСОБА_10 отримувала всі можливі соціальні виплати, які використовувала не за призпаченням. Базові потреби дітей вона не задовольняла.

Врахувавши всі обставини, Комісією було рекомендовано надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно її неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітніх дітей

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Службою було також викликано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який с батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 10.11.2007 серії НОМЕР_1 , який відмовився від виховання, утримання та участі у житті ОСОБА_11 , та надав потаріально завірену заяву на добровільне позбавлення його батьківських прав відносно свого сина, обґрунтувавши це тим, що в нього відсутні умови проживання та незадовільне матеріальне становище.

Зважаючи на вищевикладене обставини та те, що мати неналежно виконує свої батьківські обов?язки стосовно своїх дітей, не виконує передбачені ст. 150, 152,155 Сімейного кодексу України обов?язки перед дітьми, а також на підставі статті 164 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню дітей, виконавчий комітет Глевахівської селищної ради Фастівського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповполітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням виконавчого комітету Глевахівської селищної ради від 08.01.2025 року №01-01 «Про затвердження висновку органу опіки і піклування Глевахівської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав» було затверджено Висновок органу опіки і лікування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповполітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Службою було зроблений запит до Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної Поліції в Київській області про надання інформації про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 Фастівським районим управлінням поліції Головного управління Національної Поліції в Київській області, надано відповідь, де зазначено, що ОСОБА_2 , неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності.

31.12.2024 до служби звернулась ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , нею була написана письмова заява про невиконання батьківських обов?язків та асоціальний спосіб життя її доньки, що несе загрозу житню та здоров?ю її онуків.

Усе вище зазначене, на думку позивача, підтверджує той факт, що батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються та не виконують свої батьківські обов?язки по вихованню дітей, у зв?язку із цим позивач в інтересах дітей вважає за доцільно позбавити відповідачів батьківських прав та прийняти рішення про стягнення з них аліментів на користь дітей.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечували.

Відповідачі, неодноразово належним чином повідомлені про дату й час судового засідання, до суду не прибули.

При цьому ОСОБА_3 склав заяву від 07 січня 2025 року (т.1 а.с.106), згідно з якою відмовився від утримання та виховання сина ОСОБА_4 ; надає згоду на позбавлення його батьківських прав; просить розглядати справи про позбавлення батьківських прав без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами статті 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд установив, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 10.11.2007 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 07.04.2020 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 08.02.2019 серії НОМЕР_3 .

Діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , де, власне, проживає та зареєстрована мати дітей ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З огляду на зазначене, а також встановлення у ході розгляду справи, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з такого.

Позбавлення батьківських прав відповідачки за правилами частин 2 та 3 статті 166 Сімейного кодексу України, не звільняється її від обов`язку щодо утримання дітей.

Положеннями статті 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог статей 181, 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оскільки, судом зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дітей, що є окремою підставою для стягнення аліментів, вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, водночас за рішенням суду стягненню підлягають аліменти у таких пропорціях:

- з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 1/2 (однієї другої) частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 січня 2025 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.

- з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись статтями 258, 259, 264-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити частково позовні вимоги Служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради Фастівського району Київської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.

2. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

3. Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

4. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 1/2 (однієї другої) частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 січня 2025 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.

5. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Інші учасники справи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Повне судове рішення складено 09 травня 2025 року.

Суддя О.В. Попович