ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/865/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/2907/23 Категорія: на ухвалу Пономар В.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.
секретар Івануса А.Д.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Миненко О. В. на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2025 (повний текст складено 12.03.2025, суддя в суді першої інстанції Пономар В.О.) у цивільній справі за скаргою представника боржника ОСОБА_1 адвоката Миненко Олени Віталіївни на дії державного виконавця Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дьо Л. С. під час винесення постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних, інші учасники справи Черкаська окружна прокуратура, Черкаська міська рада,

в с т а н о в и в :

представник боржника ОСОБА_1 адвокат Миненко О. В. звернулася до суду з указаною скаргою, якою просила визнати протиправними дії державного виконавця Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дьо Л.С. щодо винесення постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 14.02.2025 у виконавчому провадженні № 76646082 та скасувати зазначену постанову.

В обґрунтування вказано, що постанова винесена державним виконавцем на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2025, що не набрала законної сили у зв`язку з апеляційним оскарженням (апеляційне провадження відкрито 13.02.2025). Отже дії державного виконавця були незаконними та такими, що порушили права боржника.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2025 вказану скаргу відхилено. Суд першої інстанції вказав, що ухвала суду за результатом розгляду заяви Черкаської окружної прокуратури про виправлення помилки у виконавчих листах набрала законної сили за правилами ст. 261 ЦПК України з моменту підписання, немає підстав вважати, що оскаржувана постанова державного виконавця від 14.02.2025 про зміну (доповнення) реєстраційних даних боржника винесена з порушенням норм закону.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Миненко О. В. подала 02.04.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду у справі, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити вимоги скарги.

Зазначає, що суд помилково зазначив про порядок набрання ухвалою про виправлення описки від 20.01.2025 законної сили з моменту проголошення, адже таку ухвалу було оскаржено в апеляційному порядку. Отже на момент винесення оскаржуваної постанови державного виконавця підстав для уточнення даних щодо боржника не було.

У своїх відзивах на апеляційну скаргу прокурор та представник ДВС просили суд апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважають її законною та належним чином обґрунтованою.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 07.11.2024 Черкаський апеляційний суд частково задовольнив позов Черкаської окружної прокуратури в інтересах Черкаської міської ради та зобов`язав ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно.

25.11.2024 Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист, проте у ньому, як стягувача було помилково зазначено Черкаську окружну прокуратуру, замість Черкаської міської ради.

25.11.2024 Другий ВДВС у м. Черкаси відкрив виконавче провадження № 76646082 на підставі виконавчого листа, виданого судом.

20.01.2025 Соснівський районний суд м. Черкаси ухвалив рішення про виправлення помилки у виконавчому листі, визначивши правильного стягувача Черкаську міську раду замість Черкаської окружної прокуратури.

11.02.2025 Черкаська окружна прокуратура направила ухвалу суду від 20.01.2025 з відміткою, що вона набрала законної сили 05.02.2025, до Другого ВДВС у м. Черкаси, вказавши на необхідність виправлення даних стягувача.

13.02.2025 Черкаський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження щодо ухвали Соснівського районного суду від 20.01.2025, однак інформація про відкриття апеляційного провадження стала доступною в Єдиному реєстрі судових рішень 17.02.2025.

14.02.2025 державний виконавець Дьо Л.С. винесла постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних у виконавчому провадженні № 76646082, виправивши найменування стягувача відповідно до ухвали суду від 20.01.2025.

18.02.2025 адвокат Миненко О.В. подала до суду скаргу на дії державного виконавця, зазначаючи, що на момент внесення змін у реєстраційні дані стягувача ухвала Соснівського районного суду від 20.01.2025 була оскаржена.

При цьому 06.03.2025 Черкаський апеляційний суд відмовив в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Миненко О.В. на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2025 про виправлення помилки.

Зазначені правовідносини мають таке правове регулювання.

Згідно вимог статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відтак, метою звернення до суду зі скаргою на дії чи рішення державного виконавця є відновлення порушеного права сторони виконавчого провадження внаслідок незаконності оскаржуваних дій чи рішень виконавця.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно приписів ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема, верховенства права, справедливості, неупередженості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону про виконавче провадження). Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі "Моргуненко проти України" від 06.09.2007 (заява № 43382/02) вказується таке: "Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. "Естіма Джордж проти Португалії" (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21.04.1998, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13.06.2006)."

Крім того, за приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Враховуючи вказане правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, про які вказано вище, апеляційний суд погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції у даній справі про необґрунтованість вимог скаржника з урахуванням такого.

Так ст. 447-1 ЦПК України передбачає, що метою звернення сторони виконавчого провадження до суду із скаргою на дії чи рішення виконавця є факт порушення оскаржуваними рішеннями чи діями прав особи, що звертається до суду за судовим контролем за виконанням судового рішення.

Крім того, за приписами ч.2 ст.451 ЦПК України у разі задоволення вимог скарги сторони виконавчого провадження суд, зокрема, зобов`язує виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже умовою для задоволення вимог скарги сторони виконавчого провадження є саме можливість у такий спосіб поновити порушені права особи, що звертається до суду.

Відтак абстрактне порушення виконавцем приписів законодавства, яке не впливає на права сторони виконавчого провадження, у розумінні вимог ст. 447-1 ч.2 ст.451 ЦПК України не може бути підставою для скасування судом тих чи інших дій чи рішень виконавця.

Згідно до правової позиції ВС, викладеної ним в постанові за №761/13085/14 від 12.01.2023 вбачається, що ст.261 ЦПК України встановлює загальне правило для всіх судових рішень, які постановляються у формі ухвал, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Нормами розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не встановлено іншого порядку набрання законної сили ухвалами, які постановляються за наслідками розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Отже, можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції при цьому значення не має і на момент набрання нею законної сили не впливає.

У даному випадку боржник ОСОБА_1 вважає, що постановою від 14.02.2025 державного виконавця Дьо Л.С. про зміну (доповнення) реєстраційних даних (найменування) сторони стягувача у виконавчому провадженні порушено його права, адже ним було оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду від 20.01.2025, на підставі якої уточнювалося найменування стягувача.

Проте за таких обставин апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова від 14.02.2025 державного виконавця про зміну найменування стягувача прав боржника у відповідному виконавчому провадженні не порушувала, так як не впливала на обсяг зобов`язань у виконавчому провадженні та не перешкоджала боржнику здійснювати свої права та обов`язки при виконанні рішення суду, що набрало законної сили.

Таким чином навіть у разі задоволення вимог скарги боржника у даній справі його права поновлені не будуть, так як їх не було порушено оскаржуваною постановою виконавця від 14.02.2025.

Також суд першої інстанції слушно зауважив, що ст. 261 ЦПК України передбачено, що ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно п.14 розділу Iнструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (крім випадків отримання виконавцями нових даних, які ідентифікують боржника - фізичну особу, в порядку інформаційної взаємодії автоматизованої системи з державними базами даних і реєстрами), або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

На момент винесення постанови державним виконавцем (14.02.2025) ухвала суду від 20.01.2025 вже мала відмітку про набрання законної сили 05.02.2025. Отже перешкод для відповідного уточнення даних щодо особи стягувача у виконавця не було.

Крім того, по результатам апеляційного перегляду ухвалу суду від 20.01.2025 про виправлення описки залишено в силі, чим додатково підтверджено її законність та відсутність порушення прав ОСОБА_1 внесенням відповідних виправлень.

Аргументи скаржника стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції як підстава для скасування ухвали суду, яка є законною та обґрунтованою.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2025 у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 447, 451 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2025 у даній цивільній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 07.05.2025.

Суддя-доповідач

Судді