Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2025 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

з участю секретаря Культенко Н.В.

представника позивача адвоката Манзар Т.В.

представника відповідача Осадчої О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки та кадастрового номеру, -

в с т а н о в и в:

13.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з указаним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється співвласником 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 23.04.2008 року, співвласником іншої 2/5 частини даного житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0038 за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2023 року, серія та номер 2954. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2021 року по цивільній справі № 707/2743/20, яке залишене без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 25.01.2022 року визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Черкаської обласної державної адміністрації від 12.02.2020 року № 81 в частині затвердження Державному підприємству «Черкаське лісове господарство» технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2181 га, що знаходиться в адміністративних межах Руськополянської сільської об`єднаної територіальної громади Черкаського району Черкаської області, за межами населених пунктів, в постійне користування для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг та надання Державному підприємству «Черкаське лісове господарство» земельної ділянки площею 0,2181 га, кадастровий номер :01:001:0047 (землі лісогосподарського призначення), що знаходиться в адміністративних межах Руськополянської сільської об`єднаної територіальної громади Черкаського району Черкаської області, за межами населених пунктів, в постійне користування для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг.

Крім того, скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області Сафроненка Володимира Адольфовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52310226 від 20.05.2020 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 249) права постійного користування земельною ділянкою площею 0,2181 га, кадастровий номер :01:001:0047, за державним підприємством «Черкаське лісове господарство». Відповідно до ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України: 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач зазначає, що 17.08.2022 року право власності припинено на земельну ділянку площею 0,2181 га, кадастровий номер :01:001:0047, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 307797650 від 19.08.2022 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 407554934 від 11.12.2024 року земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0047, площею 0,2181 га зареєстрована за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 249, відомості про право власності відсутні. На замовлення позивача було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натрі (на місцевості) площею 0,0107 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦП 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 .

13.11.2024 року позивач звернувся до Державного земельного кадастру про внесення відомостей (змін до них) та 21.11.2024 року отримав рішення № РВ-024 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у зв`язку з перетином ділянки, яка перебуває у його користуванні площею 0,0107 га за адресою: АДРЕСА_1 з ділянкою кадастровий номер :01:001:0047; площа співпадає на 100 (накладка). 11.06.2024 року Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надало відповідь за № П 833/0-891/6-24, де повідомило, що відсутні підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, адже відповідно до пункту 13 статті 791 Земельного Кодексу України, пункту 114 Порядку та частини 10 статті 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Відповідно до висновку експерта № 1501/24-1 за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 15.01.2024 року за заявою ОСОБА_1 , судовим експертом Окрепка А.І. було надано наступні висновки: координати поворотних точок 3/5 частин житлового будинку ( під літ. «А-1»), загальною площею 118,8 кв.м. за адресою; АДРЕСА_1 визначені на сторінці 12 дослідницької частини цього висновку та схематично контури об`єктів нерухомого майна зображені в Додатку № 1 до висновку. Земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0047, площею 0,0588 га для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код КВЦП 09.01) накладається повністю на 3/5 частин житлового будинку (під літ. «А-1») за адресою: АДРЕСА_1 , який розміщений у правому верхньому куту цієї земельної ділянки (див. Додаток 1). Площа накладення відповідає площі забудови об`єкту нерухомого майна та складає 0,0081 га.

Відповідно до пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» - при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менш ніж 1.0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В.1.1-25. Таким чином, площа земельної ділянки , необхідна для обслуговування 3/5 частин житлового будинку становить 0,0107 га. Згідно з частиною третьою статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Стаття 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулює питання державної реєстрації земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (частина четверта ), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (частина шоста) та випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором (частина десята). Зокрема, частиною шостою цієї статті передбачено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Частинами другою, десятою статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів)

ОСОБА_1 зазначає, що наявність перетину частини належної останньому на праві користування земельної ділянки площею 0,0107 га із земельною ділянкою кадастровий номером :01:001:0047 позбавляє позивача можливості зареєструвати свою земельну ділянку у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера. Відповідачі добровільно не погоджуються скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Відповідно до частини 6 статті 16 Закону України Про Державний земельний кадастр кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Цим же законом визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Отже, між сторонами існує спір з приводу конфігурації та розміру земельних ділянок (межовий спір), враховуючи відсутність державної реєстрації речового права ДП «Черкаське лісове господарство» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0047, то ефективним способом захисту порушеного права позивача на присадибну земельну ділянку є скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації (запису) земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0047.

Позивач вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав на земельну ділянку є ефективним та не суперечить вимогам Закону і підлягають захисту в порядку цивільного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України (суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами). Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 року у справі № 599/1466/19 (провадження № 61-12850св20).

Підсумовуючи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0047 та вилучити з кадастрової карти земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0047, шляхом перенесення відомостей в архівний шар.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 16.12.2024 року було відкрито загальне позовне провадження.

03.01.2025 року від представника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Тарасенка Ю.М. через «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що на даний час означена ділянка перебуває у розпорядженні (володінні) Руськополянської об`єднаної територіальної громади, яка не являється учасником справи. В той же час, преамбула Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) говорить, що цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Абзацами 2 і 3 частини 3 статті 26 Закону унормовано, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Мінюсту України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсним чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються (абз. 2). У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону, та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Мінюсту України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсним чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, що здійснюються державним реєстратором, або у випадку скасування рішення Мінюсту України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини 7 статті 37 цього Закону, посадовою особою Мінюсту України (абз. 3). Окрім того, стаття 19 Закону України «Про землеустрій» говорить, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належить, зокрема організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності (п. «а»), координація здійснення землеустрою та контролю за використанням та охороною земель комунальної власності (п. «в»), вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону (п. «г»). Як передбачено статтею 57 цього Закону, Технічна документація із землеустрою розробляється за рішенням власників (розпорядників) земельних ділянок або за рішенням сільських, селищних, міських рад. В силу статті 59 даного Закону врахування приватних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або користування, у тому числі на умовах оренди, земельних ділянок і захисті їхніх прав на землю. Важливо, що відповідальність документації із землеустрою в електронному вигляді положенням нормативно-технічних документів, норм і правил у сфері землеустрою, засвідчується кваліфікованим електронним підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, з використанням кваліфікованої електронної позначки часу, а в паперовій формі підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою. Згідно статті 28 Закону розробники документації із землеустрою зобов`язані, зокрема, дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища, оцінки впливу на довкілля, а також норм і правил при здійсненні землеустрою. Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. Характерним є те, що внесення до Національної кадастрової системи інформації щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:0047 відбулось на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої безпосередньо ФОП ОСОБА_3 (інженер-землевпорядник), який також не являється учасником справи що розглядається. З огляду на викладене, Головне управління заперечує з приводу позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні.

06.01.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Манзар Т.В. через «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Згідно якого позивач повністю заперечує проти доводів та міркувань у відзиві відповідача Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Згідно з частиною третьою статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Отже, в даному випадку позовна вимога позивача у даній справі є похідною вимогою від справи № 707/2743/20, яка розглянута судами. Позивач, на даний час, не може реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки при наявності кадастрового номера :01:001:0047, на який не скасована державна реєстрація. Крім того, відповідач у відзиві зазначає про перебування земельної ділянки у комунальній власності і посилається на ЗУ «Про місцеве самоврядування» , однак предметом позову по даній справі є скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0047 та вилучення з кадастрової карти земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0047, шляхом перенесення відомостей в архівний шар, щоб реалізувати право позивача на приватизацію земельної ділянки, яке буде погоджене з органом місцевого самоврядування, який і являється власником земельної ділянки. З огляду на вказані обставини, просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 24.02.2025 року було залучено по даній справі в якості співвідповідача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» () в особі Філії «Центральний лісовий офіс», як правонаступника Державного підприємства «Черкаське лісове господарство», відповідно виключивши Державне підприємство «Черкаське лісове господарство» з числа відповідачів.

12.03.2025 року від представника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» Осадчої О.О. через «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що вирішуючи питання щодо фактичного перебування земельної ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати п.5 розд.VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України (такий же висновок викладено в пункті 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц). Отже землі лісового фонду, які за матеріалами лісовпорядкування знаходяться у користуванні державних лісогосподарських підприємств. Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 56 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення. Інших випадків, які б передбачали надання у приватну власність земель лісогосподарського призначення, законодавство не містить. З наведеного вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0047 відноситься до категорії землі лісогосподарського призначення та знаходиться в користуванні ДП «Ліси України» в особі філії «Центральний лісовий офіс». Землі лісогосподарського призначення перебувають в особливому правовому полі та під посиленим захистом держави, тому встановлено спеціальний механізм, який передбачає, що вилучення земельних лісових ділянок із постійного користування спеціалізованих лісогосподарських підприємстві для нелісогосподарських потреб. Тобто, спірна земельна ділянка фактично перебуває в користуванні державного лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати п.5 розд.VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України. Тому, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки спірна земельна ділянка перебуває в постійному користуванні ДП «Ліси України» в особі філії «Центральний лісовий офіс». Крім цього, зазначено про необхідність залучення до справи належного відповідача - відповідну місцеву державну адміністрацію, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду, і дана обставина не заперечується сторонами. А згідно положень Лісового кодексу України право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. ДП «Ліси України» є лише користувачем вказаної категорії земель. та не може бути належним відповідачем по справі.

17.03.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Манзар Т.В. через «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Згідно якого позивач повністю заперечує проти доводів та міркувань у відзиві відповідача.

У судовому засіданні представник позивача Манзар Т.В. позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Осадча О.О. заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , окремо наголосивши на необхідності залучення до справи належного відповідача - відповідну місцеву державну адміністрацію, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, заслухавши доводи сторін в судовому засіданні, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , являється співвласником 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 23.04.2008 року, співвласником іншої 2/5 частини даного житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0038 за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2023 року, серія та номер 2954 .

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2021 року по цивільній справі № 707/2743/20, яке залишене без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 25.01.2022 року визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Черкаської обласної державної адміністрації від 12.02.2020 року № 81 в частині затвердження Державному підприємству «Черкаське лісове господарство» технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2181 га, що знаходиться в адміністративних межах Руськополянської сільської об`єднаної територіальної громади Черкаського району Черкаської області, за межами населених пунктів, в постійне користування для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг та надання Державному підприємству «Черкаське лісове господарство» земельної ділянки площею 0,2181 га, кадастровий номер :01:001:0047 (землі лісогосподарського призначення), що знаходиться в адміністративних межах Руськополянської сільської об`єднаної територіальної громади Черкаського району Черкаської області, за межами населених пунктів, в постійне користування для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг.

17.08.2022 року право власності припинено на земельну ділянку площею 0,2181 га, кадастровий номер :01:001:0047, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 307797650 від 19.08.2022 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 407554934 від 11.12.2024 року земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0047, площею 0,2181 га зареєстрована за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 249, відомості про право власності відсутні.

Відповідно до приписів ст. 13 Конституції України "земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст.1 Лісового кодексу України ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту держави зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання їх у користування чи у власність. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються Земельним кодексом України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (ч. 2 ст. 3 ЗК України).

За основним цільовим призначенням Земельний кодекс України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (п. «е» ч. 1 ст.19 ЗК України).

Таким чином, Земельним кодексом України встановлено пріоритетність норм цього Кодексу для застосування до земельних відносин, що виникають при використанні лісів (абз. 2 ст. 5 ЛК України).

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЛК України, до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства (абз. 2 ст. 5 ЛК України).

Згідно ст.8 Лісового кодексу України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Суд констатує, що спірна земельна ділянка була сформована та передана у постійне користування і зареєстрована на підставі розпорядчого акту обласної державної адміністрації, яка відповідно до ст.122 Земельного кодексу, України, ст.8 Лісового кодексу України є органом, уповноваженим розпоряджатися землями державної власності лісогосподарського призначення. Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» не здійснювало жодних владних рішень чи дій які є предметом позовних вимог у даній справі, а є лише користувачем вказаної спірної земельної ділянки лісового фонду. А тому є лише набувачем права постійного користування на підставі відповідного рішення ОДА. Дана правова позиція також узгоджується з висновками викладеними у рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 28.09.2021 року (справа №707/2743/20, 2/707/250/21, а.с.19-23), що залишено без змін Черкаським апеляційним судом (а.с.24-29), згідно з якими саме орган виконавчої влади, що прийняв рішення про передачу земельної ділянки є належним відповідачем у відповідних спорах. В даному випадку позовні вимоги заявлені до осіб, які не мають відповідних повноважень та не приймали оскаржуваного рішення. Розпорядження, яке було скасоване, приймала саме Черкаська обласна державна адміністрація. З урахуванням принципів послідовності та законності, суд вважає, що належним відповідачем по похідних вимогах (якими є позовні вимоги по даному позову) має бути саме Черкаська обласна державна адміністрація. Враховуючи викладені обставини, позов не підлягає до задоволення з огляду на пред`явлення його до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що згідно зі статтею 141 ЦПК України ці витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

По даному спору суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, тому відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 8, 48 п.5 розд. VІІІ «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України, ст.ст. 3, 19, 55-57, 76-83, 141, 149,247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки та кадастрового номеру відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01 травня 2025 року.

Суддя: О. М. Суходольський