Номер провадження: 22-ц/813/2682/25
Справа № 518/680/24
Головуючий у першій інстанції Алексєєва О.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, на рішення Ширяївського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Алексєєвої О.В. 20 вересня 2024 року у смт. Ширяєве Одеської області, -

встановила:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із позовними вимогами, в яких просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.02.2003 року Олександрівською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № І, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що більше п`яти років вони з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільного сімейного життя, шлюб носить формальний характер.

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 20.09.2024 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 04.02.2003 року Олександрівською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № І розірвано.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , з метою збереження шлюбу, нібито направила 12.09.2024 року до суду першої інстанції клопотання про закриття справи за її позовом у зв`язку із відмовою позивача від позову. Однак, вказане клопотання не було прийнято до уваги судом першої інстанції з невідомих причин.

Сторони про розгляд справи на 15.042025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Сповіщення ОСОБА_1 здійснено за допомогою месенджера Viber на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року № 28.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Олександрівською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № І, (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 04.02.2003 року).

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, одна з яких є неповнолітньою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 18.03.2009 року).

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені вже більше п`яти років, вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Шлюб носить лише формальний характер.

Майнового спору та спору про визначення місця проживання дитини у сторін немає.

Листом Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області від 21.03.2025 року №591/24.24.-20 повідомлено суд апеляційної інстанції про наявність актового запису про смерть №281 від 16.10.2024 року відносно гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Ширяївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Водночас, у п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

У постанові Верховного Суду від 26.11.2018 року у справі №761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню ст. 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

У постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Вивчивши надані сторонами та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість збереження шлюбу, який вже носить формальний характер, оскільки сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, що суперечить правам та інтересам позивача, і вказані обставини є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ст. 18 ч. 2 п. 3, ст. ст. 51, 56 ч. 3, ст. 110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції правильно виходив з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

У даному випадку, колегія суддів приймає до уваги, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач ОСОБА_1 не заявляла клопотань про відмову від позову, а навпаки, підтримувала заявлені нею позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, що передусім свідчить про її сформоване бажання розлучитися і не мати сімейних (шлюбних) стосунків із відповідачем. Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його правомірні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що позивачка, з метою збереження шлюбу, нібито направила 12.09.2024 року до суду першої інстанції клопотання про закриття справи за її позовом у зв`язку із відмовою позивача від позову. Однак, вказане клопотання не було прийнято до уваги судом першої інстанції з невідомих причин.

Колегія суддів зазначає, що зазначене клопотання не міститься у матеріалах справи, на ньому відсутній штамп вхідної кореспонденції суду, також воно відсутнє у підсистемі Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система «Електронний суд».

Лист кур`єрської служби доставки, доданий до апеляційної скарги, не містить доказів направлення заяви про відмову від позову до суду першої інстанції.

Таким чином, жодних доказів того, що ОСОБА_1 дійсно подала до суду заяву про відмову від позову, матеріали справи не містять.

Також колегія суддів звертає увагу ОСОБА_1 на те, що її вимога про скасування оскаржуваного судового рішення та розірвання шлюбних відносин після смерті відповідача не має на меті поновлення шлюбних стосунків, а пов`язана виключно із матеріально-правовими вимогами, що не відповідає завданням цивільного судочинства, які полягають у охороні прав та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, держави шляхом всебічного розгляду та вирішення цивільних справ у повній відповідності з чинним законодавством.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 20.09.2024 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 01 травня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе