ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м.Суми

Справа №591/365/24

Номер провадження 22-ц/816/509/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

у присутності :

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2024 року у складі судді Сидоренко О.П., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення складено 08 липня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про зупинення вчинення виконавчий дій, визнання дій неправомірними та припинення здійснення стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: зупинити вчинення виконавчих дій по виконавчих провадженнях, що перебувають на примусовому виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 27620851, № 73331776 та у приватного виконавця виконавчого органу Сумської області Закорко В.В. № 73332147; визнати дії відповідача щодо стягнення заборгованості з неї на підставі договору факторингу від 13 лютого 2012 року № 2, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» неправомірними та припинити здійснення стягнення заборгованості з неї на користь відповідача на підставі договору факторингу від 13 лютого 2012 року № 2, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» за виконавчими провадженнями, що перебувають на примусовому виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 27620851, № 73331776 та у приватного виконавця виконавчого органу Сумської області Закорко В.В. № 73332147.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 30 липня 2008 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого їй було надано споживчий кредит в розмірі 51140 доларів США, що було еквівалентно 247763 грн 07 коп. на день укладення договору, для придбання двокімнатної квартири в будинку АДРЕСА_1 . Виконання грошового зобов`язання за вказаним договором забезпечене заставою нерухомості, а саме двокімнатної квартири в будинку АДРЕСА_1 , про що свідчить укладений договір іпотеки № 91188 від 30 липня 2008 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2011 року стягнуто з неї на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 433134 грн 63 коп. На виконання вказаного судового рішення державним виконавцем Материнською М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 27620851.

Наприкінці 2015 року, під час розгляду Зарічним районним судом м. Суми скарги ТОВ «Кей-Колект» на бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Сумського МУЮ, позивачка дізналася про те, що 13 лютого 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 2, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 30 липня 2008 року, і що ТОВ «Кей-Колект» набуло прав кредитора до неї, а також про те, що на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2013 року відбулася заміна стягувача у виконавчому провадженні №27620851 про стягнення з неї на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 433134 грн 63 коп.

Згідно з розпорядженням Нацкомфінпослуг від 21 листопада 2017 року №4302 у ТОВ «Кей-Колект» було анульовано ліцензію на проведення господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання послуг з факторингу. 02 квітня 2021 року Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг виключив ТОВ «Кей-Колект» з Державного реєстру фінансових установи у зв`язку з відсутністю ліцензії.

З огляду на викладене, вважає дії відповідача з подальшого стягнення з неї заборгованості на підставі договору факторингу неправомірними.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не було надано відповідної правової оцінки правомірності діяльності ТОВ «Кей-Колект», зважаючи на те, що стягнення кредитної заборгованості на користь товариства, яке не має ліцензії та не включене до реєстру колекторських компаній і не привів свою діяльність у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту споживачів при врегулюванні простроченої заборгованості» є неправомірним.

Наголошує на тому, що ТОВ «Кей-Колект» не має правових підстав виступати на даний час стягувачем у виконавчих провадженнях, оскільки така діяльність суперечить та порушує приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту споживачів при врегулюванні простроченої заборгованості».

ТОВ «Кей-Колект» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги просить залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 51140 доларів США, що було еквівалентно 247763 грн 07 коп. на день укладення договору, для придбання двокімнатної квартири в будинку АДРЕСА_1 (а.с.33-37).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2011 року у справі № 2-1473/2011 позов АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАКТ «УкрСиббанк» за кредитним договором заборгованість 433134 грн 63 грн., судовий збір 1700 грн., витрати з ІТЗ-120 грн. У задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_2 до АКІБ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору, відмовлено за необґрунтованістю вимог (а.с. 18-19).

13 лютого 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 2, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 30 липня 2008 року (а.с. 38-41).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року у справі № 818/481/16 за позовом ОСОБА_2 , до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу КобелєвоїА.М., третя особа: ТОВ «Кей-Колект», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27656353 від 29 грудня 2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за ТОВ «Кей-Колект». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.20-28).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського округу КобелєвоїА.М., третя особа ТОВ «Кей Колект» про визнання протиправним та скасування рішення, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27656353 від 29 грудня 2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 за ТОВ «Кей-Колект». Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 640 грн 00 коп. (а.с.30-32).

Приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В, 14 листопада 2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 591/5840/23, що виданий Зарічним районним судом м. Суми про стягнення боргу з ОСОБА_2 , на користь ТОВ «Кей-Колект» у розмірі 4003 грн 75 коп. (ВП № 73331776) (а.с.52-53).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 вересня 2023 року у справі № 591/5840/23 за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» інфляційні втрати за період з 01 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 204300 грн 27 коп. та три відсотки річних від простроченої суми за період з 01 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 62620 грн 59 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» судовий збір у сумі 4003 грн 75 коп. (а.с. 86-88).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2023 року у справі №591/3242/23 за скаргою ТОВ «Кей-Колект» на дії та рішення заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А., поновлено ТОВ «Кей- Колект» строк на оскарження дій та рішень заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. Скаргу ТОВ «Кей-Колект» задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Є.А. від 20 березня 2023 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 201473, виданим 09 червня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

У задоволенні іншої частини скарги ТОВ «Кей-Колект» відмовлено (а.с. 92-95).

Постановою Сумського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у справі №591/3242/23 ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2023 року в оскаржуваній частині залишено без змін (а.с.89-91).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання неправомірними дій ТОВ «Кей-Колект» щодо стягнення заборгованості, оскільки така заборгованість стягується в рамках примусового виконання судових рішень, які набрали законної сили, з урахуванням ухвали суду про заміну відповідача як сторони виконавчого провадження стягувача. При цьому факт того, що за приписами Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту боржників при врегулюванні простроченої заборгованості» ТОВ «Кей-Колект» не належить до фінансових компаній не має вирішального значення в частині виконання судових рішень про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки воно не є тотожнім надання фінансових послуг.

Також, суд першої інстанції вказував на те, що не є ефективним способом захисту визнання дій стягувача про стягнення заборгованості неправомірними та припинення здійснення стягнення такої заборгованості за виконавчими провадженнями, які перебувають на примусовому виконанні, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Пунктами 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту споживачів при врегулюванні простроченої заборгованості» передбачено, що юридичні особи, які на день введення в дію цього Закону здійснюють діяльність з врегулювання простроченої заборгованості за договором з кредитодавцем, новим кредитором в його інтересах і мають намір надалі здійснювати діяльність з врегулювання простроченої заборгованості за договором з кредитодавцем, новим кредитором, зобов`язані протягом місяця з дня введення в дію цього Закону подати до Національного банку України відомості для включення до реєстру колекторських компаній. У разі відсутності в реєстрі колекторських компаній відомостей про юридичну особу, яка здійснює діяльність з врегулювання простроченої заборгованості за договором з кредитодавцем, через три місяці після введення в дію цього Закону кредитодавець, новий кредитор зобов`язаний достроково розірвати договір з такою юридичною особою.

Особи, які на день введення в дію цього Закону є кредиторами за договорами про споживчий кредит або кредиторами за зобов`язаннями про повернення споживчого кредиту (крім кредитів, наданих роботодавцем своїм працівникам) та не є фінансовими установами, які відповідно до закону мають право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, зобов`язані привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону протягом трьох місяців з дня введення його в дію. У разі неприведення такої діяльності у відповідність із зазначеними вимогами такі особи зобов`язані припинити самостійне здійснення врегулювання простроченої заборгованості та залучити до врегулювання простроченої заборгованості юридичну особу, яка відповідно до цього Закону має право здійснювати врегулювання простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» врегулювання простроченої заборгованості - здійснювані кредитором, новим кредитором, колекторською компанією заходи, спрямовані на погашення у позасудовому порядку заборгованості споживача, який прострочив виконання грошового зобов`язання (прострочена заборгованість) за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону. Заходи, здійснювані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у процесі виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків в частині роботи з простроченою заборгованістю споживача, не є врегулюванням простроченої заборгованості.

Отже, з вказаних норм слідує, що юридичним особам, які не включені до реєстру колекторських компаній, заборонено здійснювати заходи, спрямовані на погашення заборгованості саме у позасудовому порядку.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та не спростовується заявником апеляційної скарги, ТОВ «Кей-Колект» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 30 липня 2008 року, заборгованість за яким була стягнута рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2011 року, що набрало законної сили.

Виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового рішення перебуває в Зарічному відділі ДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувачем за яким є ТОВ «Кей-Колект». Заборгованість, стягнута рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2011 року, ОСОБА_2 погашена не було.

Таким чином, зважаючи на те, що норми чинного законодавства не містять обмежень у стягненні у рамках виконавчого провадження на користь юридичною особи, що не є фінансовою установою, кредитної заборгованості присудженої за судовим рішенням, тому відсутні підстави для визнання дій відповідача неправомірним та припинення здійснення стягнення заборгованості на користь відповідача з ОСОБА_2 кредитної заборгованості.

Помилкове посилання суду першої інстанції на обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права, не впливає на правильність висновків суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 30 квітня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов