Справа № 606/509/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б.

при секретарі Пасько І.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої доводи представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 17.02.2015 року, із відповідача стягується в користь позивача аліменти 400 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вважає такий розмір аліментів недостатнім, оскільки збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, відповідач є фізично здоровим, інших утриманців не має на утриманні, а тому відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з"явилася, однак просить розгляд справи проводити за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши доводи учасників судового розгляду, письмові докази по справі, встановив наступне.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 02.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 17.02.2015 року (справа №606/195/15) позовні вимоги про стягнення аліментів задоволено та вирішено стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 26.01.2015 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Донька ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 28.03.2025 року №269.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0330014, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом 2 групи довічно.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3ст. 181СК України).

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи із закріплених ч.9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину (ч.1 ст.141 СК України), матеріального та сімейного стану платника аліментів, визначивши при цьому, що місячний розмір аліментів не може бути менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, сплату якого позивач здатний забезпечити в силу свого матеріального стану, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 розміру всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд зауважує, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5500 грн.

Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Так, повноваження адвоката Худої І.Р. підтверджені договором про представництво та надання правової допомоги від 01.04.2025.

Як вбачається з Договору про представництво та надання правової допомоги від 01.04.2025, укладеного між адвокатом Худою І.Р. та ОСОБА_1 . Клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до Акту №1 від 03.04.2025 до Договору про представництво та надання правової допомоги від 01.04.2025 вартість послуг адвоката становить 5500 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 03.04.2025 Грушецькою Г.В. оплачено ОСОБА_4 5500 грн. витрат за надання правової допомоги у справі про зміну способу стягнення аліментів по договору від 01.04.2025.

Таким чином, позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5500грн.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатом Худою І.Р. та ОСОБА_1 підтверджується договором про представництво та надання правової допомоги від 01.04.2025, актом №1 до договору про представництво та надання правової допомоги від 03.04.2025.Таким чином позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5500 грн.

З врахування наведеного та вимог ч. 2 ст. 141, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5500 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Також, в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76 78, 141, 142, 258, 259, 263,264,265,268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 182-183, 192 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Змінити розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 17.02.2015 року в цивільній справі №606/195/15-ц та стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєтрована та жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка