Справа № 351/1174/23
Провадження № 22-з/4808/58/25
Головуючий у 1 інстанції Посохов І.С.
Суддя-доповідач Томин
У Х В А Л А

08 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Томин О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Василишин Л.В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Заболотівської селищної ради, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у спілкуванні, вихованні онуки та визначення способу участі діда у вихованні онуки та спілкуванні з нею, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Заболотівської селищної ради, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у спілкуванні, вихованні онуки та визначення способу участі діда у вихованні онуки та спілкуванні з нею залишено без розгляду.

ОСОБА_1 на вказану ухвалу суду подав апеляційну скаргу.

Системою автоматизованого розподілу справ було здійснено розподіл цієї справи між суддями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 року по справі №351/1174/23, провадження №22-ц/4808/608/25, визначено колегію у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Василишин Л.В., судді, які входять до складу колегії: Максюта І.О., Барков В.М.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. А ухвалою цього суду від 02 травня 2025 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

06 травня 2025 року від ОСОБА_1 до Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява про відвід судді Василишин Л.В. від розгляду цієї справи.

Заяву про відвід обґрунтовано тим, що заявник не погоджується з ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 березня 2025 року, якою його апеляційну скаргу залишено без руху. Зазначає, що в поданій ним апеляційній скарзі просив суд поновити строк на апеляційне оскарження. Вважає, що його апеляційна скарга відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства. Судовий збір ним буде оплачено. А поваги до судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області Посохова І.С. у нього немає і вважає, що він повинен піти із посади судді.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 травня 2025 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Василишин Л.В. від участі у розгляді цієї справи. Заяву про відвід передано на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2025 року вирішення питання про відвід передано на розгляд судді Івано-Франківського апеляційного суду Томин О.О.

З огляду на зміст заяви вважаю, що вона не підлягає задоволенню, а відвід є необґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо : 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект, а саме наявність безсторонності, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі («Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Разом з тим, із поданої заяви не вбачається існування обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Василишин Л.В., чи про існування інших, передбачених статтею 36 ЦПК України підстав для відводу.

Доводи відводу зводяться до незгоди апелянта з процесуальними рішеннями суду в справі та жодним чином не можуть свідчити про упередженість або необ`єктивність судді при розгляді цієї справи.

Згідно з об`єктивним критерієм оцінки безсторонності суду відсутні встановлені факти, які можуть ставити таку під сумнів, адже не встановлено обставин, які унеможливлювали б ухвалення судом об`єктивного рішення в справі.

Оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, суд також констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що суддя Василишин Л.В. виявляє особисту упередженість або демонструє заінтересованість у результаті розгляду цієї справи.

Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді (аналогічний висновок див., зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 27 лютого 2024 року у справі №760/13291/20, від 16 квітня 2024 року у справі №235/1298/20, від 27 лютого 2024 року у справі №216/5160/22, від 20 березня 2024 року у справі №216/4601/20, від 06 листопада 2023 року у справі №761/6087/22, від 24 квітня 2024 року у справі №444/948/21, від 17 лютого 2025 року у справі №686/20391/21).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Василишин Л.В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Заболотівської селищної ради, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у спілкуванні, вихованні онуки та визначення способу участі діда у вихованні онуки та спілкуванні з нею, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2025 року- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.О. Томин