Справа № 386/1542/24
Провадження № 2/386/610/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гут Ю. О.

з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В..,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника органу опіки та піклування Довгої О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчого комітету Голованівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини,

встановив:

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , 21.11.2024 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчого комітету Голованівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини, в якій просив:

визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;

зобов`язати орган опіки та піклування виконавчого комітету Голованівської селищної ради Кіровоградської області надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ;

стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 29.06.2016 між сторонами зареєстровано шлюб, який рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17.08.2023 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народився син ОСОБА_5 . Подружнє життя не склалось та після розірвання шлюбу син постійно проживає разом з позивачем, у домоволодінні, який перебуває у користуванні позивача на підставі договору найму. Відповідач проживає окремо. Позивач має належні умови для проживання дитини разом з нею, син має власну обладнану кімнату та забезпечений усім необхідним для навчання та гідного проживання. Позивач та син ОСОБА_5 зареєстровані за адресою по АДРЕСА_2 , де і всі проживали однією сім`єю до розірвання шлюбу. Позивач стверджує, що у відповідача відсутні належні умови проживання дитини так як домоволодіння, де вони зареєстровані має лише дві кімнати в одній із яких проживає сестра відповідача. Позивачу не відомо чи відповідач офіційно десь працевлаштований чи має постійний дохід. ОСОБА_5 навчається у другому класі Голованівського ліцею. За час, що минув після розірвання шлюбу, відповідач неодноразово забирав дитини за місцем свого проживання та відмовлявся повертати його за місцем постійного проживання, мотивуючи свої дії наміром залишити дитину проживати у себе для постійного проживання так як вважає, що має на це право, при цьому порушує навчальний процес. В словесній форму відповідач постійно погрожує позивачу, що забере дитину проживати до себе та змінить місце проживання не в межах Голованівського району, так зі слів відповідача такі дії не можуть розцінюватись як викрадення дитини, та якщо позивача не влаштовує то даний спір буде розглядатись в судовому порядку. Такі дії відповідача змушують звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки позивачу не відомо коли саме чи в котрий раз коли відповідач забере дитину, змінить місце проживання та місце навчання дитини. Таким чином між сторонами виникає прямий спір щодо визначення місця проживання дитини. Позивач зазначила, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні їх сина з відповідачем, навпроти, вимагає від відповідача виконувати свої батьківські обов`язки, які полягають не лише у сплаті аліментів але й у обов`язковому спілкуванні з сином. Позивач вказала, що вона офіційно працевлаштована, несе службу в лавах ЗСУ та має постійний дохід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, її служба ніяким чином не перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

22.11.2024 ухвалою суду позов залишено без руху.

02.12.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду. Зобов`язано орган опіки та піклування Голованівської селищної ради, як орган опіки та піклування Кіровоградської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері дитини ОСОБА_1 , та батька дитини ОСОБА_3 , а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

На виконання ухвали суду орган опіки та піклування 13.01.2025 надала до суду висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Голованівської селищної ради від 16.12.2024 №151, щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.03.2025 постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду .

24 квітня 2025 року суд після проведення судових дебатів у справі перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

Однак, в під час ухвалення рішення судом встановлено обставини, які потребують додаткового з`ясування, тому 25.04.2025 постановлено ухвалу суду про поновлення судового розгляду справи.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивач суду пояснила, що вона не забороняє бачитись дитині з батьком. Після розлучення вони роз`їхались, відповідач забирав дитину і не повертав, вона їхала до відповідача та забирала сина. Неодноразово забирав дитину серед в результаті чого дитина не відвідувала школу.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що працює у ТОВ «Відродження» механіком тракторного відділу, проживає в АДРЕСА_2 , бажає, щоб син проживав разом з ним. Забирав дитину серед тижня під час навчання. Син час від часу дзвонив до нього син та просив забрати до себе, що мати не знала про це. Хотів, щоб син побільше була з ним і проживав разом з ним.

Представник опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що орган опіки та піклування на виконання ухвали суду надав суду висновок, який затверджено рішенням Голованівської селищної ради №151 від 16.12.2024, в якому вказано, що батько дитини ОСОБА_3 був присутній на комісії із захисту прав дитини та пояснив, що він не проти щоб визначили місце проживання сина біля матері, тому орган опіки та піклування не вбачає спір між батьками щодо участі у вихованні дитини. При обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, представник органу опіки та піклування з дитиною не спілкувався для з`ясування ставлення дитини до матері та батька, оскільки батьки були проти цього, щоб дитина не була втягнута в конфлікт між ними. Позивач пояснила, що батько бере дитину до себе, вона не проти, конфлікту між ними не було на той час. Умови проживання дитини що у матері, що у батька - задовільні. Мати винаймає житло, у батька своє власне житло. Батьки- мати та батько систематично цікавляться успіхами у навчанні сина і відіграють важливу роль у його вихованні. Вирішення спірного питання між батьками покладається на розсуд суду.

Заслухавши, позивача та її представника, відповідача, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, оцінивши, відповідно до ст.ст.89,263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками вказані: батько- ОСОБА_3 , мати- ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17.08.2023 в справі №386/843/23 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, судове рішення набрало законної сили 18.09.2023.

Відповідно до копії довідки №1281 від 11.11.2024 ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 проживають без реєстрації по АДРЕСА_3 , згідно акта обстеження проживання.

Як вбачається з копії довідки №01-30/333 від 11.11.2024 ОСОБА_4 навчається в 2-В класі Голованівського ліцею ім.Т.Г. Шевченка Голованівської селищної ради.

Згідно до копій витягів з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 проходить військову службу в лавах ЗСУ на посаді солдата, кухарем відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 ВОС -788569А та має постійний дохід, що підтверджується копією наказу №132 від 12.05.2023 та копією відомості з ДР фізичних осіб платників податків про джерела /суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору.

Як вбачається з копії довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психологічних оглядів у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №107 від 12.11.2024 ОСОБА_1 у лікаря психіатра обстежень не проводилось.

Відповідно до службової характеристики від 12.11.2024 ОСОБА_1 за час проходження служби на займаній посаді зарекомендувала себе з позитивної сторони.

Із копії характеристики №01-28/304 від 14.11.2024 на учня Голованівського ліцею ім. Т.Г. Шевченка ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_5 без поважних причин школу не пропускає, охайний, забезпечений усім необхідним шкільним приладдям, бере активну участь у житті класу, відвідує секцію дзюдо у спортивній школі. Батьки -мати та тато систематично цікавляться успіхами сина у навчанні і відіграють важливу роль у його вихованні.

Згідно копії договору оренди житлового будинку, укладеному між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 01.05.2024, остання винаймає житловий будинок по АДРЕСА_3 строком на 1 рік, за згодою сторін сплачує орендну плату у розмірі 2000 грн.

Відповідно до акту обстеження умов проживання умов сім`ї ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 від 11.12.2024, житловий будинок належить ОСОБА_3 за спадщиною, має 2 кімнати, кухню, коридор, ванну, кімнати обладнані меблями, технікою, паливом забезпечені. Продукти харчування в наявності, в будинку проживають ОСОБА_3 та його тітка ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що і позивач, і відповідач мають належні умови для проживання з кожним з них їх сина.

З висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Голованівської селищної ради 16.12.2024 №151, слідує, що комісією складено акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , де є всі умови проживання дитини. Також складено акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 по АДРЕСА_4 , де є всі умови проживання дитини. У висновку вказано, що мати ОСОБА_1 була присутня на комісії та пояснила комісії, що бажає, що визначили місце проживання сина біля неї. Батько ОСОБА_3 на комісії був присутній та пояснив, що він не проти щоб визначили місце проживання сина біля матері. Враховуючи викладене комісія не вбачає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, оскільки ОСОБА_5 проживає біля матері, спір між батьками щодо участі у вихованні дитини відсутній.

На теперішній час між сторонами наявний спір щодо визначення місця проживання їх малолітнього сина ОСОБА_5 і позивач вважає, що найкращим інтересам дитини відповідає визначення місця проживання дитини з нею.

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання їх малолітнього сина, що регулюється положеннями Сімейного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 51 Конституції України, гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("8оттегїе1с1 V. Оегтапу") від 08 липня 2003 року, "Цаунеггер проти Німеччини" ("2ашіе§§ег V. Оегтапу") від 03 грудня 2009 року).

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року N 789-ХІІ (дата набуття чинності для України: 27.09.91 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд, керуючись міжнародними нормами та принципом рівності прав і обов`язків батьків, з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим із батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини в помешканні кожного з батьків за відповідним графіком. Про це зазначив у своїй постанові від 16 лютого 2024 року Верховний Суд по справі № 465/6496/19.

Згідно зі ст. 160, ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначають за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначають за спільною згодою батьків і самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначає вона сама.

Відповідно до чч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Згідно зі стст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції).

У ст.2 Протоколу №4 до Конвенції «Про захист прав людина і основоположних свобод» передбачено, що кожна, яка законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування та свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

Згідно зі ст.141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них проживатиме малолітня дитина, спір між ними можуть вирішити орган опіки та піклування або суд. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруть до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що і батько, і мати вживають достатніх заходів для створення належних умов для виховання та розвитку їх сина. При цьому, сторони не заперечують тих обставин, що і позивач і відповідачка відчувають батьківську любов до свого сина та піклуються про нього.

Сторони справи на теперішній час проживають окремо і мають задовільні умови проживання у житлі, яке у відповідача є об`єктом приватної власності, однак відповідачем не надано доказів, того , що житло належить йому на праві власності, та яке у позивача перебуває у оренді.

В той же час, суд звертає увагу, що дитина відвідує Голованівський ліцей, проживає разом з матір`ю в селищі в якому розташований навчальний заклад, відповідач проживає в іншому населеному пункті, в якому відсутній навчальний заклад, забирав дитину серед навчального тижня, що порушувало навчальний процес дитини.

Отже, враховуючи обсяг доказів наданих сторонами суду, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач має можливість створити більш комфортні умови матеріального забезпечення дитини.

Разом з тим, судом встановлено, що на теперішній час дитина, та після розірвання шлюбу поспіль проживає разом з матір`ю, забезпечена належним чином, мати не створює перешкод відповідачу із спілкуванням сина.

Суд вважає, що зміна умов проживання дитини у такому випадку, повернення її до батька, а також розлучення з матір`ю у даному віці, з якою дитина до цього часу ще не розлучалася, матиме істотний вплив на емоційний стан дитини, що може мати негативний ефект для дитячої психіки. Тим більше, що відповідач висловив думку про зміну свого місця проживання разом із сином поза межами Голованівського району та зміну йому навчального закладу, що також матиме істотний вплив на емоційний стан дитини, що може мати негативний ефект для дитячої психіки.

При цьому, враховуючи вік відповідача, то наразі він може бути призваний в порядку мобілізації для виконання свого війкового обов`язку та задоволення потреб оборони України і захисту її території від агресії з боку Російської Федерації.

В цьому контексті суд зауважує, що і мати, і батько дитини безсумнівно відіграють важливу роль у житті та розвитку дитини і мають право брати участь у її житті та вихованні незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Відповідно до положень статті 157 СК, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Тож мати дитини, в силу закону, не має права перешкоджати батькові брати участь у спілкуванні та вихованні дитини, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Недотримання матір`ю відповідного обов`язку є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, щодо підтримки ідеї про те, що в усіх рішеннях, які стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, з`ясувавши, що позивач спроможна надати дитині належний рівень виховання, постійно піклується про її розвиток, на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечить інтересам дитини, суд, з врахуванням окремого проживання батьків дитини, віку дитини, умов проживання дитини, здоров`я батьків дитини зокрема матері, яке є добрим та таким що дає змогу виховувати дитину, матеріального забезпечення,приходить до висновку, що вимога, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, підлягає задоволенню в повному обсязі, що буде відповідати в першу чергу інтересам дитини, а як наслідок і інтересам батьків дитини.

При вирішенні спору суд також врахував, що за встановлених обставин та звикання дитини до інших умов життя, знаходження її в комфортному для неї соціальному середовищі, за відсутності протилежних аргументів, різка зміна оточуючої обстановки, не відповідатиме найкращим інтересам дитини та може призвести до створення для неї негативних факторів у подальшому вихованні та розвитку. Дане рішення не позбавляє батька брати активну участь у спілкуванні та вихованні дитини.

Судовий збір суд розподіляє відповідно до приписів ч.1ст. 141 ЦПК Українита повністю покладає на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 81, 89, 133, 137, 141, 263- 265, 280- 284, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчого комітету Голованівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , понесені останньою судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп..

Місце проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_3 : АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Місцезнаходження органу опіки та піклування Голованівської селищної ради Кіровоградської області: вул. Соборна, буд. №48, смт. Голованівськ Голованівський район Кіровоградська область, поштовий індекс 26500; ЄДПОУ 04366654.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 23 травня 2025 року.

Суддя: Гут Ю. О.