ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10337/24

Провадження № 22-ц/820/866/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю: стягувача ОСОБА_1 ,

представника ДКСУ ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року (суддя Салоїд Н. М., повне судове рішення складено 27 лютого 2025 року) про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зобов`язання боржника подати звіт про виконання рішення суду та застосування до боржника заходу процесуального примусу у виді штрафу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У січні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаною заявою, зазначав, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/10337/24, яке набрало законної сили, не виконано. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень», який 19 грудня 2024 року набрав законної сили, внесено зміни до ЦПК України. Суд може накласти штраф на боржника у разі невиконання судового рішення.

Тому заявник просив на підставі частини 1 статті 148 ЦПК України здійснити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом накладення штрафу на керівника боржника Державну казначейську службу України у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму, який стягнути в дохід держави та на підставі статей 453-1, 453-4 ЦПК України та зобов`язати Державну казначейську службу подати у строк п`ять робочих днів звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати. Посилається на незаконність ухвали суду. Вважає її такою, що порушує принципи українського правосуддя та його право на справедливий суд.

У відзиві Державна казначейська служба України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Частиною 1 статті 453-1 ЦПК України не передбачено звернення стягувача із заявою про встановлення судового контролю у такій категорії справ. Державна казначейська служба не є органом примусового виконання судових рішень, стороною виконавчого провадження (боржником).

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав. Представник Державної казначейської служби України її не визнав.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2024 року з урахуванням ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 червня 2024 року про виправлення описки позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної Казначейської служби у Хмельницькій області задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 14 грн 3% річних та 97,21 інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 300 грн, а всього 111,21 грн.

Рішення суду набрало законної сили та на його виконання заявнику 30 вересня 2024 року видано виконавчий лист.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Вказані процесуальні правовідносини регулюються розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Відповідно до частин 1-4 статті 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах: 1) що виникають із трудових правовідносин; 2) що виникають із сімейних правовідносин; 3) щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення; 4) щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; 5) щодо відшкодування моральної шкоди; 6) щодо захисту прав споживачів; 7) щодо захисту честі, гідності та ділової репутації; 8) в інших спорах немайнового характеру.

Стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою частиною першою цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.

У заяві обов`язково зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.

Якщо боржником, який не виконує судове рішення, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд за письмовою заявою стягувача та за умови відкриття виконавчого провадження зобов`язує такого боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.

За наслідками розгляду заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (частина 2 статті 453-2 ЦПК України).

Отже, вказаною нормою ЦПК України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в цивільній справі, зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від встановлених обставин у справі, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Справа про стягнення інфляційних втрат та 3% річних не входить до переліку категорій справ, визначених частиною 1 статті 453-1 ЦПК України, в яких суд за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судове рішення може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами Закону України «Про виконавче провадження» визначено алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Отже, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Рішення суду у справі не виконується в примусовому порядку відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 з послідуючими змінами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Установлено, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду у справі № 686/10337/24, з 10.10.2024 обліковується у Державній казначейській службі України за бюджетною програмою за КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» за третьою чергою погашення заборгованості.

Виконання судових рішень за бюджетною програмою здійснюється в межах бюджетних призначень, передбачених законом про державний бюджет України на відповідний рік.

З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 травня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта