Справа № 461/1375/24 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/2147/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

Cуддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Cекретар Салата Я.І.

З участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 травня 2024 року у справі № 461/1375/24 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Либідь», Львівської філії КС «Либідь» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в :

15 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Кредитної спілки «Либідь», Львівської філії Кредитної спілки «Либідь» ( далі по тексту КС «Либідь») про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 01 липня 2016 року по 27 жовтня 2016 року включно у розмірі 351962,73 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 977531,00 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Позовна заява мотивована тим, що 02 квітня 2012 року Галицьким районним судом м.Львова ухвалено рішення у справі № 2-851/11 про стягнення з КС «Либідь» на його користь 12 815,75 грн. заборгованості за депозитними вкладами від 11 січня 2008 року, 12 березня 2008 року та 18 червня 2008 року; 6193,85 грн. відсотків на суми вкладів; 2257,13 грн. відшкодування збитків у зв`язку з інфляцією; 2686,80 грн. пені - всього 23 953,53 грн.

На виконання рішення суду, яке не оскаржувалося та набрало законної сили, відкрито виконавче провадження № 43546093. Рішення суду до сьогодні не виконано та заборгованість не погашена, у зв`язку з чим, відповідно до пункту 2.7 договорів про внесення депозитних вкладів на депозитні рахунки, за період з липня 2016 року по 27 жовтня 2016 року включно нарахована пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сумі 351 962, 73 грн., яку просив стягнути.

Стверджує, що у зв`язку з порушенням КС «Либідь» своїх грошових зобов`язань за депозитними договорами, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю внаслідок погіршення стану здоров`я та душевних стражданнях через неможливість користуватися та вільно розпоряджатися належними йому грошовими коштами, яку оцінює в розмірі 977 531,00 грн.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 09 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , зазначивши у апеляційній скарзі, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Звертаючись в суд з даним позовом, просив стягнути з КС «Либідь» пеню у розмірі 351962, 73 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами про внесення депозитних вкладів, а не про стягнення пені за несвоєчасне виконання рішення суду.

Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і відмовив у задоволенні позову.

Висновок суду про те, що договірні зобов`язання між ним та КС «Либідь» припинилися після звернення ним до суду з позовом та ухвалення рішення з приводу стягнення депозитних вкладів, відсотків на суму вкладів депозитів, відшкодування збитків у зв`язку з інфляцією та пені-вважає помилковим.

Щодо завданої йому моральної шкоди, таку він зазнав через несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання за депозитними договорами. Позовна вимога про стягнення моральної шкоди не є похідною від вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 травня 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Ухвала судового засідання від 10 лютого 2025 року відповідачем не виконана.

Відповідачі по справі в судові засідання не з`являються, відсутні за вказаною адресою, а тому відповідно до ст.130 ЦПК України вважаються належно повідомленими.

Матеріалами справи та судом встановлено, що між Львівською філією КС «Либідь» та ОСОБА_1 укладено договори про внесення депозитного вкладу на депозитний рахунок, а саме: 11 січня 2008 року № 156/08, від 12 березня 2008 року № 28/2008ЛФ та від 18 червня 2008 року № 71/2008ЛФ.

Галицький районний суд м.Львова рішенням від 02 квітня 2012 року у справі № 2-851 позов ОСОБА_1 до КС «Либідь» про стягнення суми депозитних вкладів задовольнив частково. Вирішив стягнути на його користь 12 815,75 грн. заборгованості за депозитними вкладами, 6 193,85 грн. нарахованих відсотків, 2 257,13 грн. відшкодування збитків у зв`язку з інфляцією, 2 686, 80 грн. пені-всього 23 953,53 грн. (а.с.7-8).

Рішення суду набрало законної сили.

17 квітня 2012 року на виконання вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист та Голосіївським ВДВС м.Києва відкрито виконавче провадження. Судове рішення боржником не виконано.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Встановлено, що позивач звернувся з позовом до КС «Либідь» як до юридичної особи так і до Львівської філії КС «Либідь», яка є відокремленим підрозділом КС «Либідь», здійснює свою діяльність від імені та в інтересах КС «Либідь», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, Львівська філія КС «Либідь» є відокремленим підрозділом, який не є юридичною особою, тому не наділена цивільно-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною у цивільному процесі, що відповідно до пункту 1 ч.1 ст.255 ЦПК є підставою для закриття провадження у справі в частині вимог до філії.

Такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2024 року у справі № 295/6062/22.

Відповідно до статей 5216,530, 598,599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 549 та частини другої статті 551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Суд, першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 правильно прописав, що після розірвання договорів банківського вкладу в судовому порядку, банк не звільняється від відповідальності за порушення виконання зобов`язань згідно зі ст.625 ЦК України, частиною другою якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Після ухвалення рішення про розірвання договорів банківського вкладу та набрання ним законної сили між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджене судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання.

Зі змісту позовної заяви, з пояснень позивача ОСОБА_1 встановлено, що останній, звертаючись до суду з позовною заявою, обґрунтував свої вимоги про стягнення пені тим, що кредитна спілка не виконала своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення депозиту та нарахованих на нього процентів, передбачених укладеними між сторонами договорами. Підставою для нарахування пені вважає положення пункту 2.7 кожного з трьох укладених договорів.

За змістом пункту 2.7 Договорів №156/08, № 28/2008ЛФ, № 71/2008ЛФ у випадку несвоєчасного повернення депозиту та нарахованих на нього процентів спілка виплачує члену КС пеню в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що спілка порушила свої зобов`язання перед ним як членом спілки, не повернувши своєчасно депозитні кошти, що дає йому право на стягнення пені відповідно до умов договорів, які були узгоджені сторонами на момент їх укладення.

Враховуючи те, що позивач не заявляв позовних вимог про дострокове розірвання договорів, в судовому засіданні зазначене підтвердив, враховуючи те, що строк договорів складає 18 календарних місяців з дня внесення депозиту (п. 1.2 всіх трьох договорів), відтак такі є припинені.

Після ухвалення рішення Галицьким районним судом м.Львова від 02 квітня 2012 року у справі № 2-851/11 між сторонами не існує жодних договірних правовідносин, а можливе застосування ст.625 ЦК України.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині стягнення пені, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги про стягнення пені за період липень-жовтень 2016 року.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права ( ст.375 ЦПК України).

Щодо доводів позивача в частині стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, колегія суддів вважає, що такі вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/ 16-ц зробила наступні висновки: «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення-право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у стягненні моральної шкоди, судом першої інстанції вказано, зо позивач не надав суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди.

В той же час, у рішенні Галицького районного суду м.Львова від 02 квітня 2012 року у справі № 2-851/11, яке набрало законної сили, було встановлено, що КС «Либідь» не виконала свої зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів за договорами депозитного вкладу. Тому, починаючи з 2012 року КС «Либідь» ухиляється від виконання судового рішення, порушення є тривалим та позивач ОСОБА_1 не отримує коштів на які він розраховував та мав свої плани.

Тому, неповернення грошових коштів з 2012 року створило для позивача моральні та психологічні страждання, пов`язані з відчуттям несправедливості, порушення його фінансових інтересів і прав.

Враховуючи засади справедливості і поміркованості, обсяг моральних, душевних, психічних страждань, що зазнає позивач через довготривале неповернення коштів, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідно до ст.376 ч.1 п.3,4 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1,2; 375; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд

апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 травня 2024 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 977 531,00 грн. моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Кредитної спілки «Либідь» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 3 (три) тисячі гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному статтями 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 травня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк