ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9626919 від 20.09.2023 року у розмірі 18975,00 грн, судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.09.2023 ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_2 уклали договір кредитної лінії у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Первісного Кредитора - https://kachay.com.ua/ та ознайомилась з актуальною редакцією правил надання грошових коштів у позику, після цього відповідач заявила про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті, під час чого пройшла процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, вказала свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Після цього на вказаний нею номер мобільного телефону надіслано електронний одноразовий підпис, введенням якого підписано укладений договір.

На підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів позивач посилається на повідомлення ТОВ «Платежі онлайн», згідно з яким товариство як технологічний оператор платіжних послуг вказує, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» проведено успішну транзакцію «видача» коштів на картковий рахунок відповідача в обумовленому договором розмірі.

Позивач зазначає, що кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.

Позивач стверджує, що на підставі укладеного з первісним кредитором договору факторингу він набув права вимоги до відповідача за вказаним правочином.

Оскільки відповідач не погасила заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлена відповідачу за адресою її реєстрації та отримана нею, про що свідчать відомості рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до правил ст. 178 ЦПК України, відповідач скористалась своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву.

06.04.2025 відповідач подала до суду відзив, в якому зазначає, що не заперечує обставини отримання від ТОВ «Качай гроші» грошових коштів у розмірі 6037,50 грн та визнає позов у цій частині.

Щодо вимог позову про стягнення процентів зазначає, що встановлений у п. 1.7 Кредитного договору розмір річної ставки процентів в розмірі 6178,00 %, що нараховані за частиною другою статті 625 ЦК України, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, а тому просить суд зменшити заборгованість за процентами з 12937,50 грн до розміру заборгованості за тілом кредиту 6037,50 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що надані представником позивача на підтвердження понесених витрат докази, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, обсяг досліджених доказів, зважаючи на те, що ця справа є справою незначної складності, наявність узгодженої та усталеної судової практики щодо вирішення спірних правовідносин, тому сторона відповідачів просить суд зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 3000,00 грн.

У підсумку відповідач визнає позов частково, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6037,50 грн, заборгованість за процентами у розмірі 6037,50 грн та 3000,00 грн витрат на правову допомогу.

Позивач правом подання відповіді на відзив не скористався.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви та у поданому до неї клопотанні, а також поданих до суду заявах просив розглядати справу за відсутності представника позивача за правилами спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення судом заочного судового рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача адвокат Матюшенков Д.В. у судовому засіданні позов визнав частково з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву, також просив суд застосувати аналогію права щодо питання зменшення процентів, нарахованих відповідно до ст. 652 ЦК України, до процентів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору, та зменшити їх розмір до справедливого розміру, який, на його думку повинен відповідати розміру заборгованості за тілом кредиту.

В судовому засіданні 05.05.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 08.05.2025.

Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке.

20.09.2023 ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_2 уклали договір кредитної лінії № 00-9626919 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідно до п. 1.1 договору, кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язалася одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.2-1.3 договору, сума кредитного ліміту складає 5750,00 грн, тип кредиту ? кредитна лінія, строк дії кредитної лінії 120 днів. Позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю 18.01.2024 року.

Згідно з п. 1.4.1. договору, знижена процентна ставка складає 1,75 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та дії виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати, визначеної п. 1.3.1 даного договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3. цього договору, але не більше 20 днів користування кредитом.

Відповідно до п. 1.4.2 договору, стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в п. 1.3. цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.

Згідно з п.1.5 договору, за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00% від суми кредиту, що становить 287,50 грн.

На підтвердження виконання ТОВ «Качай гроші» своїх зобов`язань за цим кредитним договором позивач надав інформаційну довідку №204/09 від 09.09.2024, видану ТОВ «Платежі онлайн», якою товариство як технологічний оператор платіжних послуг повідомило, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» проведено успішні транзакції «видача».

До цієї довідки додано аркуші з назвою «Перелік успішних транзакцій типу «видача» на сайті KACHAY.COM.UA», на яких під порядковим номером 395 міститься інформація про транзакцію номер 39522-70808-31823, здійснену 20.09.2023 на картковий рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 5750,00 грн, банк емітент МоноБанк.

22.01.2024 ТОВ «Качай Гроші» (клієнт) та ТОВ «Макс Кредит» (фактор) уклали Договір факторингу №22-01/2024.

За умовами цього договору Клієнт відступив, а фактор прийняв право грошової вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024».

16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС.

За умовами цього договору Клієнт відступив, а фактор прийняв право грошової вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників.

На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Реєстр боржників за кредитними договорами до договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024».

За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 18975,00 грн.

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав складений ТОВ «Макс Кредит» «Детальний розрахунок заборгованості», за яким має заборгованість по кредитному договору № 00-9626919 від 20.09.2023 року у розмірі 18975,00 грн, з яких 5750,00 грн ? заборгованість за тілом кредиту, 12937,50 грн ? заборгованість за нарахованими процентами.

Також позивач надав складений ТОВ «ФК «ЕЙС» документ під назвою «Виписка з особового рахунку» з аналогічними сумами заборгованості.

Крім цього, позивач надав документ з назвою «Детальний розрахунок заборгованості», створений ТОВ «Качай гроші», згідно з відомостями якого загальна сума заборгованості відповідача станом на 22.01.2024 становить 18975,00 грн, з яких 5750,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 12937,50 грн ? заборгованість за нарахованими процентами, 287,50 грн заборгованість за нарахованими комісіями.

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсал Банк» надало відповідь № 2006-Л, згідно з відомостями якої платіжна картка № НОМЕР_2 емітована картка на ім`я ОСОБА_2 . Також надано інформацію про фінансовий номеру телефону та підтвердження зарахування 5750,00 грн на банківський рахунок, для обслуговування якого було емітовано зазначену платіжну картку, із вказівкою про те, що кошти зараховувались не по реквізитам, а через платіжну систему тому у банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправників.

Крім цього, надано виписку про рух коштів по картці за період з 20.09.2023 по 25.09.2023.

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525, 526, 546 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.

Вирішуючи спір у цій справі, суду належить встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд зазначає таке.

З матеріалів справи суд встановив, що спірні правовідносини стосуються наявності у позивача права вимоги до відповідача у справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

За твердженням позивача таке право вимоги ним набуте на підставі договорів факторингу, укладених з первісними кредиторами.

На підтвердження наявності права вимоги до відповідача позивач додав до позовної заяви копії договорів факторингу, укладені між ним та первісними кредиторами, а також Витяги з реєстрів боржників, які є додатками до цих договорів.

Виходячи зі змісту вказаних доказів, а також враховуючи відсутність заперечень у відповідача стосовно вказаних обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач довів наявність у нього права вимоги до відповідача у спірних правовідносинах.

За твердженням позивача відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.

Стягнення вказаної заборгованості є предметом спору в цій справі.

Суд враховує, що особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Саме такий договір був укладений між відповідачем та первісним кредитором.

Надані позивачем на обґрунтування позовних вимог докази містять відомості про укладений між сторонами договір та погоджені сторонами умови щодо розміру кредиту; розміру, порядку нарахування та погашення процентів за користування кредитом та прострочення погашення боргових зобов`язань; інші умови, що свідчать про фіксацію волі сторін договору кредитування.

На цих документах наявний підпис відповідача.

Отже, суд доходить висновку про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді суттєві умови договору про розмір процентної ставки, порядок їх сплати.

Відповідач та її представник вказані обставини не заперечують.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач довів на підставі належних та допустимих доказів погодження сторонами договору умов про розмір та порядок отриманого кредиту, нарахування процентів за користування ним.

Виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних відносин.

Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 виклав правовий висновок, за яким банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Відомостями виписки про рух коштів по картці відповідача, наданої банком на виконання ухвали суду про витребування доказів підтверджено обставини видачі кредиту та його розмір.

На підтвердження факту невиконання відповідачем зобов`язань за означеним кредитним договором, позивач надав до суду складений ТОВ «Макс Кредит» «Детальний розрахунок заборгованості», за яким має заборгованість по кредитному договору № 00-9626919 від 20.09.2023 року у розмірі 18975,00 грн, з яких 5750,00 грн ? заборгованість за тілом кредиту, 12937,50 грн ? заборгованість за нарахованими процентами.

Також позивач надав складений ТОВ «ФК «ЕЙС» документ під назвою «Виписка з особового рахунку» з аналогічними сумами заборгованості.

Крім цього, позивач надав документ з назвою «Детальний розрахунок заборгованості», створений ТОВ «Качай гроші».

З відомостей документа з назвою «Детальний розрахунок заборгованості» суд встановив, що 20.10.2023 здійснено операцію з назвою «погашення кредиту» на суму 3450,10 грн.

Крім цього, 21.10.2023 здійснено операцію з назвою «повернення в графік» на суму 6037,50 грн.

Отже, суд встановив, що відповідач здійснювала погашення заборгованості, проте такі відомості позивач не відобразив у тексті позовної заяви.

Також з відомостей цього розрахунку суд встановив, що, незважаючи на внесення відповідачкою коштів на погашення кредиту, розмір нарахування процентів за цим договором не змінився, в подальшому проценти нараховані на все тіло кредиту.

Беручи до уваги відомості документа з назвою «Детальний розрахунок заборгованості», яким позивач обґрунтовує розмір заборгованості відповідача у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про те, що станом на 21.10.2023 відповідач погасила заборгованість за кредитом повністю (5750,00 грн (тіло кредиту) + 287,50 грн (комісія) +2012,60 грн (проценти що нараховані за зниженою ставкою) + 1437,50 грн (проценти за стандартною ставкою до внесення сплати 20.10.2023) 3450,10 грн (погашення кредиту 20.10.2023) 6037,50 грн (повернення в графік 21.10.2023) = 0 грн.

Отже, вимоги позову про стягнення тіла кредиту є безпідставними.

Також суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення процентів , оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості включає нарахування процентів у повному розмірі, незважаючи на сплату відповідачкою частини боргу, а також нарахування таких процентів після повного його погашення.

Вказане унеможливлює встановлення судом обставини існування заборгованості та її розміру з огляду на наведений судом розрахунок.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.05.2022 у справі № 194/329/15-ц, загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

Сам по собі наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не підтверджує наявність у відповідача заборгованості саме в такому розмірі.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеного у постановах від 27.03.2020 у справі № 703/3063/18, від 14.07.2021 у справі № 641/2207/18, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Суд наголошує, що у справі, що є предметом розгляду, ставлячи питання про стягнення з відповідача суми заборгованості позивач в якості єдиного доказу її існування у визначеному ним розмірі надає лише односторонньо складений самим позивачем документ - розрахунок заборгованості.

Водночас, суд звертає увагу на те, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20), у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.08.2022 у справі № 757/37126/18 (провадження № 61-406св21), загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру відсотків та пені, наявності доказів, що їх підтверджують).

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 15.11.2023 № 204/5103/21 (61-7279св23), від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц (провадження № 61-8074св22), від 22.06.2022 у справі № 296/7213/15 (провадження № 61-10125св21), суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Однак, у справі, яку розглядає суд, позивач не надав належні та допустимі докази, на яких ґрунтується наданий ним розрахунок заборгованості відповідача, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості здійснити перевірку правильності здійснених нарахувань.

Отже, позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за цим кредитним договором у зазначеному в позові розмірі.

При цьому суд критично сприймає доводи представника відповідача про часткове визнання позовних вимог, оскільки вказане суперечить правам та інтересам відповідача ставить її у невигідне становище у спірних правовідносинах, не відповідає принципам розумності та справедливості та не відповідає наявним у справі доказам щодо фактичних обставин справи.

За цих обставин суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим та безпідставним, а тому відсутні правові підстави для його задоволення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення цієї справи розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9626919 від 20.09.2023.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене та проголошене 08.05.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .