ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/487/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря Панькевич Т.І.

та сторін: представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Черніцького І.Р., представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Семененка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/22333/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Черніцький Іван Романович, на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року, постановлену суддею Стельмащуком П.Я., у справі за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В порядку поділу майна подружжя просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості її частки в спільно нажитому майні подружжя, а саме, 1/2 вартості автомобіля марки AUDI Q7, 2016 року випуску, в розмірі 700230 грн.

11 березня 2023 року позивачка подала клопотанням про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, на вирішення якої поставити такі питання: яка ринкова вартість транспортного засобу Audi Q7, 2016 року випуску, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) до транспортного засобу Audi Q7, 2016 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 станом на момент проведення експертизи. Зазначила, що експертизу, проведену за клопотанням сторони відповідача, вона ставить під сумнів, а тому для підтвердження визначення вартості подібного за своїми якостями автомобіля, просить призначити судову транспортну-товарознавчу експертизу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Семененка С.М. про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи задоволено.

Призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 4, м. Тернопіль).

На вирішення експертизи поставлено питання:

1. Яка ринкова вартість транспортного засобу Audi Q7, 2016 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 станом на момент проведення експертизи?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Надано в розпорядження експертів матеріали цивільної справи №607/22333/24.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .

На час проведення експертизи провадження у цивільній справі зупинено.

Роз`яснено учасникам справи, що відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Черніцький І.Р., просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та винесена з порушенням процесуальних та матеріальних норм.

Посилається на те, що судом першої інстанції не було надано оцінку наявному у справі висновку судового експерта. За наявності висновку експерта, отриманого в спосіб визначений ЦПК України, зупинення провадження у даній справі не було необхідним.

Зазначає, що представник позивача звертаючись із клопотанням про призначення експертизи не надав доказів того, що висновок судового експерта, наданий відповідачем є недостатньо обґрунтованим, або що він суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності, або що при призначенні та проведенні експертизи істотно порушено процесуальні норми, які регламентують порядок її призначення та проведення.

Окрім того, вказуючи про необхідність ще одного висновку експерта, представником позивача не заявлялось клопотань щодо допиту експерта, який вже надав свій висновок.

Вважає, що висновок суду про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи є передчасним, оскільки наведені судом обставини, які стали підставою для призначення судової експертизи не передбачені нормами ЦПК України, а можливі сумніви у однієї із сторін могли бути усунуті шляхом допиту експерта, висновок якого наявний в матеріалах справи.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом термін не надійшов.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Черніцький І.Р. доводи апеляційної скарги підтримав, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Представник позивачки - адвокат Семененко С.М. заперечив доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що призначення експертизи необхідно для встановлення або спростування обставин, на які посилаються учасники процесу при обґрунтуванні позовних вимог та заперечень щодо них.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справа не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Передбачене статтями 12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Отже, процесуальний обов`язок суду - належним чином дослідити поданий стороною доказ (в цьому випадку - докази порушення права позивача на користування та володіння належною йому земельною ділянкою), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні, які саме перешкоди чиняться позивачу.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №573/1677/18.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Статтею 104 ЦПК України встановлені вимоги до змісту ухвали про призначення експертизи, згідно яких в ухвалі про призначення експертизи суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

При цьому, судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

11 березня 2023 року позивачка подала клопотання про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, на вирішення якої поставити такі питання: яка ринкова вартість транспортного засобу Audi Q7, 2016 року випуску, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) до транспортного засобу Audi Q7, 2016 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 станом на момент проведення експертизи. Зазначила, що експертизу, проведену за клопотанням сторони відповідача, вона ставить під сумнів, а тому для підтвердження визначення вартості подібного за своїми якостями автомобіля, просить призначити судову транспортну-товарознавчу експертизу.

Звертаючись із клопотанням про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи, ОСОБА_2 посилалась на те, що спірний автомобіль було придбано за спільні кошти на аукціоні на території США та в подальшому на території України автомобіль був повністю відремонтований за спільні кошти подружжя та 19.03.2024 року зареєстровано за нею.

25.09.2024 року відповідач перереєстрував автомобіль на свою мати ОСОБА_3 . Оскільки автомобіль вибув із її володіння, для підтвердження вартості транспортного засобу на даний час, вважала за необхідне призначити судову автотоварознавчу експертизу, оскільки вважає, що визначена експертом ОСОБА_4 ціна спірного є заниженою, тому даний висновок транспортно- товарознавчої експертизи від 11.02.2025 за зверненням адвоката ОСОБА_5 вона ставить під сумнів.

Отже, між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя та його вартості, предметом спору є майно набуте подружжям під час перебування у шлюбі та його вартість на час розгляду справи з метою стягнення в якості компенсації вартості майна в спільному майні подружжя.

В зв`язку з цим, визначення вартості майна, що є предметом спору, підлягає обов`язковому з`ясуванню для вирішення спору та без встановлення цієї обставини вирішити даний спір неможливо.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про необхідність у призначенні судової експертизи для визначення вартості майна, оскільки для цього необхідні спеціальні знання. Крім того, питання які визначені судом, цілком відповідають правовим підставам та предмету позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка звертаючись із клопотанням про призначення експертизи не надала доказів того, що висновок судового експерта, наданий відповідачем є недостатньо обґрунтованим, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК ).

Згідно із ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Тобто, відмова у клопотанні про призначення експертизи, яка стосується предмету доказування у цій справі, порушить принцип змагальності цивільного процесу.

Відповідно до змісту заявлених вимог, позивачка звернулась із позовом про поділ спільного майна подружжя, зокрема, автомобіля. З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль вибув із володіння ОСОБА_2 , що стверджується договором купівлі-продажу від 25.09.2024 № 6141/2024/4899707, у зв`язку з чим необхідно визначити ринкову вартість на час розгляду справи.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок суду про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи є передчасним, оскільки у суду були відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи, яке було заявлено позивачкою, оскільки питання, що були запропоновані на вирішення експертизи та з якими погодився суд, стосуються предмета доказування у цій справі.

Саме висновок такої експертизи може бути одним із доказів, що допоможе суду встановити обставини справи, на які посилаються сторони, як на підставу задоволення позовних вимог і заперечень щодо таких вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Черніцький Іван Романович залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 травня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома