ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1905/21 Головуючий суддя І інстанції Богдан М. В.
Провадження № 22-ц/818/190/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про заміну сторони у виконавчому провадженні
ПОС Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 25 червня 2024 року, по цивільній справі №641/1905/21, за заявою Комунального підприємства "Салтівське трамвайне депо" про заміну сторони у виконавчому провадженні,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року директор Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» Приймак В.О. звернувся до суду із заявою про заміну вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення грошових коштів.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення грошових коштів задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 139974,85 грн., та 3% річних в розмірі 48101,89 грн., всього 188 076 грн. 74 грн. Стягнуто з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь держави судовий збір в розмірі 1880,76 грн. З метою примусового виконання рішення було відкрито виконавче провадження № 70914277.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.04.2023 у справі № 641/1905/21 було задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у виконавчих листах у справі № 641/1905/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" про стягнення грошових коштів, замінено боржника у виконавчому провадженні № 70914277 з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» (м. Харків, вул. Плеханівська, 96, ), який припинив діяльність, на його правонаступника - Комунальне підприємство «Салтівське трамвайне депо», (м. Харків, пр-т. Тракторобудівників, буд. 109, ).

Рішенням 18 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 18 серпня 2023 року № 429/23 відмінено рішення 31 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.02.2014 року № 1505/14 "Про припинення діяльності комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" шляхом реорганізації". На підставі вказаного рішення було внесено інформацію до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У зв?язку із скасуванням рішення про припинення, та відповідно у зв?язку із відновленням діяльності КП "Харківський вагоноремонтний завод", було призначено нового керівника (ОКЛЕЙ ОСОБА_2 ).

Отже, Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод», Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод» на даний час не припинило свою діяльність, та являється боржником по справі №641/1905/21.

Просив замінити сторону боржника у виконавчому провадженні № 70914277 з Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» на його правонаступника Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод», яке не припинило свою діяльність.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2024 року заяву Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» про заміну вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення грошових коштів» - задоволено.

Замінено сторону боржника КП «Салтівське трамвайне депо» () у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.09.2021 року у справі № 641/1905/21 по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення грошових коштів, на його правонаступника КП «Харківський вагоноремонтний завод» (), яке не припинило свою діяльність.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, відмовити у задоволенні заяви Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Вважає, що відсутні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду незаконна, необґрунтована, боржник не надав до суду будь-яких документів, які підтверджують заміну боржника у цьому виконавчому провадженні.

Вказав, що у даному випадку у цій справі до суду із заявою про заміну вибулої сторони у цьому Виконавчому Провадженні звернувся Боржник, який стверджує, що він вибув з нього через заміну боржника в цьому Виконавчому Провадженні в зв`язку з рішенням 18 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 18 серпня 2023 року № 429/23 (надалі-«Рішення»), яким відмінено рішення 31 сесії Харківської міської ради 6 скликання № 1505/14 від 26.02.2014 Про припинення діяльності комунального підприємства Харківський вагоноремонтний завод шляхом реорганізації. Однак, оскільки Боржник, за його твердженням, вибув з цього Виконавчого Провадження, Боржник не може бути заінтересованою особою, яка може звертатися до суду та до виконавчої служби із заявою про заміну сторони цього Виконавчого Провадження, а заінтересованою особою щодо такого звернення є вказаний Боржником правонаступник- КП «ВАРЗ». Відповідно, суд не повинен розглядати заяву Боржника про заміну сторони цього Виконавчого Провадження через неналежного заявника цієї заяви-Боржника, який не є заінтересованою особою в цій заяві.

Вважає, що доводи, приведені Боржником в його Заяві, не можуть слугувати підставами для заміни сторони у цьому Виконавчому Провадженні, оскільки в діючому законодавстві відсутня така підстава для заміни сторони в зобов`язанні як те, що якесь підприємство «на даний час не припинило свою діяльність».

Зауважує, що 30.06.2023 Боржник звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із заявою про заміну вибулої сторони Виконавчого Провадження її правонаступником. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, на підставі звернення Боржника про подання до суду вищевказаної заяви, зупинив вчинення виконавчих дій у Виконавчому Провадженні. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 січня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Боржника про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 641/1905/21. В цій ухвалі вказано: «Так, з вищевказаних правових норм вбачається, що правонаступництво можливе у разі вибуття однієї сторони та заміни сторони її правонаступником. Правонаступництво щодо юридичної особи можливо лише у випадку припинення юридичної особи в результаті реорганізації або ліквідації, проте відомостей про ліквідацію КП «Салтівське трамвайне депо» або про його реорганізацію з передачею прав і обов`язків КП «Харківський вагоноремонтний завод» суду не надано». З вищезазначеним твердженням погодився і Харківський апеляційний суд в постанові від 17.04.2024 у справі № 641/1905/21, розглянувши апеляційну скаргу Боржника. Таким чином, судами було відмовлено Боржнику в задоволенні його заяви про заміну сторони Виконавчого Провадження. Подавши до суду нову заяву про заміну сторони Виконавчого Провадження за тими ж самими підставами, в подальшому Боржник знову звернеться до державного виконавця зі зверненням про зупинення вчинення виконавчих дій у Виконавчому Провадженні. Отже, зловживаючи своїми процесуальними правами, Боржник використовує звернення до суду як засіб уникнення від виконання зобов`язань у Виконавчому Провадженні.

Вказав, що норма статті 520 ЦК України має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше, ніж це передбачено процесуальним законодавством, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити боржника у зобов`язанні можна лише за згодою кредитора, і судова практика не надає примусової сили правочину, який порушує імперативні норми. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24 січня 2024 р. у справі № 757/189/18 вказав: «Правила статті 520 ЦК України передбачають, що у правовідносинах із заміни боржника беруть участь три особи: кредитор, боржник, особа, яка має намір стати боржником. Звідси, боржником або особою, яка висловила намір стати боржником, кредитору може бути запропоновано здійснення заміни боржника, або сам кредитор може запропонувати здійснити заміну боржника. У будь-якому випадку для здійснення такої заміни має бути наявна тристороння згода: а) боржник виявив згоду на те, щоб він був замінений; б) третя особа виявила згоду на те, щоб набути обов`язків боржника; в) кредитор надав згоду на заміну боржника. Ненадання згоди хоча б однією із сторін не дає підстав для заміни боржника.

У постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 321/1260/19 (провадження № 61- 1297св22) Верховний Суд зазначив, що «законодавець встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Такий підхід має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. При вступі в договірні відносини кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо). Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових: по-перше, вчинення договору (двостороннього правочину) між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання; по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу не зумовлює нікчемності договору про переведення боргу між новим та первісним боржниками. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не створив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулося переведення боргу».

Такі ж висновки щодо заміни боржника у зобов`язанні викладені і в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 667/933/14-ц (провадження № 61-472св18).

Також, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 вказав: «У постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року по справі № 3-300гс17 зроблено висновок, що закон встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Згідно зі статтею 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Норма статті 520 ЦК України має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. Вступаючи у договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо). Відтак, для заміни боржника у зобов`язанні необхідна воля кредитора щодо відсутності заперечень проти покладення обов`язку первісного боржника на іншу особу. Чинним законодавством встановлено лише форму правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні - цей правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання (статті 513, 521 ЦК України). Боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (стаття 520 ЦК України).

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Походенка О.Я., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Харківської міської ради № 429/23 від 18 серпня 2023 року, скасовано рішення 31 сесії Харківської міської рали 6 скликання від 26 лютого 2014 року № 1505/14 «Про припинення діяльності Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» шляхом реорганізації». Тому на даний час, оскільки Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод» не припинило свою діяльність, то воно наразі є боржником у справі № 641/1905/21.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року у справі № 641/1905/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення грошових коштів, заявлені позовні вимоги задоволено, присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 139974,85 грн., та 3% річних в розмірі 48101,89 грн., всього 188 076 (сто вісімдесят вісім тисяч сімдесят шість) грн. 74 грн. (а.с.84-86 т.1)

13 березня 2023 до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження звернувся ОСОБА_3 , посилаючись на те, що рішенням Харківської міської ради від 26.02.2014 року за № 1505/14 припинено діяльність Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» шляхом його приєднання до Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо».

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.04.2023 року заяву ОСОБА_3 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні - задоволено.

Замінено сторону боржника Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року у справі № 641/1905/21 про стягнення з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 139974,85 грн., та 3% річних в розмірі 48101,89 грн., всього 188 076 (сто вісімдесят вісім тисяч сімдесят шість) грн. 74 грн. на його правонаступника Комунальне підприємство «Салтівське трамвайне депо» , м. Харків, пр-т. Тракторобудівників, буд.109.

Постановою Харківського апеляційного суду від 02.08.2023 року ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.04.2023 року залишено без змін. Постанова мотивована тим, що на підставі п. 1 Рішення Харківської міської ради від 26.02.2014 року № 1505/14 КП «Салтівське трамвайне депо» є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків КП «Харківський вагоноремонтний завод» і таке правонаступництво (універсальне правонаступництво) не пов`язується з державною реєстрацією припинення боржника, тому датою виникнення універсального правонаступництва, яке припиняється шляхом приєднання, слід вважати дату видання рішення № 1505/14 від 26.02.2014 року, з якої КП «Салтівське трамвайне депо» є правонаступником КП «Харківський вагоноремонтний завод» (а.с.169-172 т.1).

Рішенням Харківської міської ради № 429/23 від 18.08.2023 року, скасовано рішення 31 сесії Харківської міської рали 6 скликання від 26.02.2014 № 1505/14 «Про припинення діяльності комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» шляхом реорганізації».

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на даний час КП «Харківський вагоноремонтний завод» не припинило свою діяльність.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.01.2024 року по справі № 641/1905/21 у задоволенні заяви КП «Салтівське трамвайне депо» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення суми - відмовлено.

КП "Салтівське трамвайне депо" оскаржило вказану ухвалу в апеляційному порядку.

Постановою Харківського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року було частково задоволено апеляційну скаргу - змінено мотиви ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.01.2024 року по справі № 641/1905/21. Зокрема судом зазначено, що заява про заміну сторони виконавчого провадження подана до суду до прийняття рішення 18 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 18 серпня 2023 року № 429/23, яким відмінено рішення 31 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.02.2014 року № 1505/14 "Про припинення діяльності комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" шляхом реорганізації. А тому посилання на нього в ухвалі необґрунтоване (а.с.59-62 т.2).

Частиною 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 2 ст. 442 ЦПК України заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частинами 1,5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частини перша та друга статті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою, відноситься до переліку осіб, визначених частиною другою статті 442 ЦПК України, що до заяви додано документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження, та, що така особа має право замінити сторону виконавчого провадження, яка вибула.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 803/45/21.

За частиною першою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до частин другої, третьої статті 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що у статтях 104 та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може безумовно пов`язуватися із внесенням запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

Рішенням Харківської міської ради від 26.02.2014 року № 1505/14 «Про припинення діяльності КП «Харківський вагоноремонтний завод» шляхом реорганізації» припинено діяльність Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» шляхом його приєднання до Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо».

Рішенням 18 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 18 серпня 2023 року № 429/23 відмінено рішення 31 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.02.2014 року №1505/14 "Про припинення діяльності комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" шляхом реорганізації.

Як вбачається з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25 червня 2024 рокувбачається, що Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод» в розділі запис про перебування юридичної особи в процесі припинення відомості відсутні (а.с.71-71 т.2).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням, як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закон України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його, на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

За приписами статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво у розумінні статті 55 ЦПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106-109 ЦК України) прав і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.

Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником, або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (частина третя статті 656 ЦК України), дарування (частина друга статті 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК України)), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (стаття 1216 ЦК України)).

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи необхідно визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

За правилами частини п`ятої наведеної статті юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань можуть підтверджувати факт правонаступництва юридичної особи у випадку її припинення шляхом реорганізації.

Зазначених висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20), а також Верховний Суд у постанові від 09 червня 2021 року у справі № 462/6319/18 (провадження № 61-17720св20).

Матеріали справи свідчать про те, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року у справі № 641/1905/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення грошових коштів, заявлені позовні вимоги задоволено, присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 139974,85 грн., та 3% річних в розмірі 48101,89 грн., всього 188 076 (сто вісімдесят вісім тисяч сімдесят шість) грн. 74 грн.

Рішенням Харківської міської ради від 26.02.2014 року № 1505/14 «Про припинення діяльності КП «Харківський вагоноремонтний завод» шляхом реорганізації» припинено діяльність Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» шляхом його приєднання до Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо».

Рішенням 18 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 18 серпня 2023 року № 429/23 відмінено рішення 31 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.02.2014 року №1505/14 "Про припинення діяльності комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" шляхом реорганізації.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 25.06.2024 року КП «Харківський вагоноремонтний завод» не знаходиться в стані припинення.

В свою чергу ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.04.2023 року заяву ОСОБА_3 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні - задоволено.

Замінено сторону боржника Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року у справі № 641/1905/21 про стягнення з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 139974,85 грн., та 3% річних в розмірі 48101,89 грн., всього 188 076 (сто вісімдесят вісім тисяч сімдесят шість) грн. 74 грн. на його правонаступника Комунальне підприємство «Салтівське трамвайне депо» , м. Харків, пр-т. Тракторобудівників, буд.109.

Постановою Харківського апеляційного суду від 02.08.2023 року ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.04.2023 року залишено без змін. Постанова мотивована тим, що на підставі п. 1 Рішення Харківської міської ради від 26.02.2014 року № 1505/14 КП «Салтівське трамвайне депо» є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків КП «Харківський вагоноремонтний завод» і таке правонаступництво (універсальне правонаступництво) не пов`язується з державною реєстрацією припинення боржника, тому датою виникнення універсального правонаступництва, яке припиняється шляхом приєднання, слід вважати дату видання рішення № 1505/14 від 26.02.2014 року, з якої КП «Салтівське трамвайне депо» є правонаступником КП «Харківський вагоноремонтний завод».

Рішенням Харківської міської ради № 429/23 від 18.08.2023 року, скасовано рішення 31 сесії Харківської міської рали 6 скликання від 26.02.2014 № 1505/14 «Про припинення діяльності комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» шляхом реорганізації».

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на даний час КП «Харківський вагоноремонтний завод» не припинило свою діяльність.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10.01.2024 року по справі № 641/1905/21 у задоволенні заяви КП «Салтівське трамвайне депо» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення суми - відмовлено.

КП "Салтівське трамвайне депо" оскаржило вказану ухвалу в апеляційному порядку.

Постановою Харківського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року було частково задоволено апеляційну скаргу - змінено мотиви ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.01.2024 року по справі № 641/1905/21. Зокрема судом зазначено, що заява про заміну сторони виконавчого провадження подана до суду до прийняття рішення 18 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 18 серпня 2023 року № 429/23, яким відмінено рішення 31 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.02.2014 року № 1505/14 "Про припинення діяльності комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" шляхом реорганізації.

Отже, у справі, що переглядається, вирішальними фактами для визначення підстав для правонаступництва Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» мають бути: наявність певних відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та встановлений факт незавершення процедури припинення юридичної особи боржника, що дозволяє суду визначити належного боржника.

За наведених обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про існування правових підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні, оскільки Комунальне підприємство «Салтівське трамвайне депо» не є правонаступником прав та обов`язків Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод», яке наразі навіть не перебуває в стані припинення (ліквідації).

Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод» не є ліквідованим, а з 2014 року до 18 серпня 2023 року перебувало лише на стадії припинення (ліквідації), тобто боржник Комунальне підприємство «Харківський вагоноремонтний завод» не втрачав статусу юридичної особи, а тому повернення його процесуальних обов`язків у виконавчому провадженні у даному випадку з цієї причини є можливим.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

При цьому колегія суддів у контексті забезпечення права кожного на справедливий суд, яке включає право на виконання рішення суду протягом розумного строку, звертає увагу, що засновник обох вищевказаних комунальних підприємств, які виконують соціальну функцію громадського транспорту міста, згідно загально відомої публічної інформації з сайту ресурсу You Control (https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/34859507/, https://youcontrol.com.ua/ru/catalog/company_details/37766028/) - є Харківська міська рада.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 101 ЦК України юридична особа ліквідується: за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності. Отже, саме ХМР може вирішити реструктуризувати або ліквідувати комунальне підприємство, яке виконує соціальну та публічну функцію, а також передати активи та боргові зобов`язання від одного підприємства до іншого. У даній справі стягувач не надав до суду відомостей щодо ступені владного контролю ХМР над вказаними Комунальними підприємствами (організаційного, функціонального та фінансового), передачі активів та розподілу боргів між вказаними комунальними підприємствами. Такі відомості у справі відсутні, тому колегія суддів позбавлена можливості висловитися щодо характеру поведінки ХМР при ухваленні вищевказаного рішення про скасування ліквідації первинного боржника КП «Харківський вагоноремонтний завод» у розрізі забезпечення права заявника стягувача на отримання присудженої судом суми з боржника, що має юридичне значення у контексті правових висновків, які були висловлені ЄСПЛ у справі «Лісейцева та Маслов проти Росії» ( CASE OF LISEYTSEVA AND MASLOV v. RUSSIA, (Заяви № 39483/05 та 40527/10) щодо субсидіарної відповідальності власника за борги комунальних підприємств.

Колегія суддів також відхиляє покликання у доводах скарги на норми ст. 520 ЦК України, яка передбачає можливість заміни боржника у зобов`язанні іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом, оскільки вищевказане рішення ХМР є рішенням органу влади про скасування свого попереднього рішення, а тому має публічний характер, заснований на адміністративному підпорядкуванні, а не на юридичні рівності сторін, у стягувача у даному випадку не виникли з ХМР відносини цивільно-правого характеру, а тому за змістом ст. 1 ЦК України цивільним законодавством не врегульовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2024 року-залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 04 серпня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

О.В. Маміна.