справа №732/248/25
провадження № 2/732/181/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Бойко А. О.,

у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Пирог Л. О. (приймала участь у режимі відеоконференції),

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чуха В. С. (приймав участь у режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_2 , в якій просила встановити факт проживання її та відповідача, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період із жовтня 2012 року по серпень 2024 року.

Ухвалою судді від 27 лютого 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримала, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Також представник позивачки адвокат Пирог Л. О. вказала, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з відповідачем їй необхідне для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу у встановленому законом порядку. В даному випадку є спір про право, який пов`язаний з реалізацією позивачкою своїх майнових прав.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача адвокат Чух В. С. підтримав заперечення, викладені у відзиві на позов та наполягав на клопотанні про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки позовна заява подана з порушенням норм процесуального права.

Крім того, представник відповідача та відповідач заперечують з приводу задоволення позовних вимог, які є надуманими, необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Позивачкою у позовній заяві зазначені сторони (позивач та відповідач), до якого пред`являється вимога про встановлення проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Водночас, у мотивувальній частині позову містяться посилання на положення цивільно-процесуального законодавства, яке регулює порядок провадження у справах окремого провадження. Також із позовної заяви незрозуміло чим саме та які права позивачки порушив відповідач, що зумовило її звернення до суду. До того ж суд розглядає справи про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за правилами окремого провадження (ст. 315 ЦПК України). Положеннями ст. 175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтовує. Також позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом спору з тих самих підстав. Дана вимога позивачкою не дотримана, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Крім того, представник відповідача, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц, зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом ІV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. У вказаній постанові зазначено, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовляти. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких установлені відповідні обставини. У резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Представник відповідача зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 588/350/15, від 19.03.2020 у справі № 303/2865/17, від 23.09.2021 у справі № 204/6931/20, від 30.06.2022 у справі № 694/1540/20).

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши їх позицію щодо оголошеного клопотання представника відповідача, дослідивши зміст поданих документів, суд дійшов таких висновків

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється у порядку наказаного, позовного та окремого провадження.

Частина 7 ст. 19 ЦПК України визначає, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами 1, 2 ст. 193 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, крім іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 23 січня 2024 року по справі № 523/14489/15-ц зазначила, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору.

Також у вказаній постанові зазначено, що позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення в таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника. Під час розгляду справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення, тому заявлення окремо вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідними.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що рішення судів у частині вирішення як окремої вимоги встановлення факту спільного проживання підлягають скасуванню. Обґрунтування позиції щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження суд має навести в мотивувальній частині рішення, а в резолютивній зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог. Встановлення юридичного факту проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу у спорі про поділ майна є підставою позову, а не самостійним способом захисту прав подружжя в такому спорі, який підлягає формулюванню як самостійна вимога.

Отже, оскільки у зазначеній справі предметом позовної заяви є встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, необхідне позивачці для поділу спільного майна, натомість іншої вимоги до відповідача щодо захисту оспорюваного, порушеного чи невизнаного права нею не заявлено, тобто наявності спору про право між позивачкою та відповідачем не зазначено, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України закріплено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного та вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд вважає необхідним закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частина 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Із наданих документів вбачається, що позивачкою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. на користь держави, що підтверджується квитанцією № 0. 0. .1 від 19 лютого 2025 року.

На підставі наведеного вище, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255, статтями 4, 12, 13, 200, 259-261, 353-355 ЦПК України, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, закрити.

Роз`яснити позивачці та її представнику, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір, сплачений згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0. 0. .1 від 19 лютого 2025 року в сумі 1211,20 грн, отримувач: ГУК у Чернігівській області /тг м.Городня/ 22030101, код отримувача 37972475.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексу ухвали шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений і підписаний 06.05.2025.

Суддя А. О. Бойко