УХВАЛА

05 травня 2025 року

м. Київ

справа № 352/953/22

провадження № 61-4871ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 березня 2025 року (повний текст постанови складено 13 березня 2025 року) у справі № 352/953/22.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, відповідно до якого, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

1) у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0054 площею 0,0539 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована в садівничому товаристві «Буровик»

с. Загвіздя Івано-Франківського (Тисменицького) району Івано-Франківської області;

2) у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти у сумі 4 000 Євро, що були витрачені на проведення операції у ТОВ «Медичний центр «ЕСТЕЛЬ» (еквівалент

110 640 грн станом на 31 серпня 2019 року).

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, відповідно до якої, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

1) здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя - земельної ділянки в садівницькому товаристві Івано-Франківського управління бурових робіт «Буровик» с. Загвіздя Івано-Франківського (Тисменицького) району

Івано-Франківської області площею 0,0539 га з кадастровим номером :04:001:0054 шляхом стягнення із ОСОБА_1 на її користь половини вартості земельної ділянки в розмірі 73 309 грн;

2) здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя - автомобіля Hyundai Santa Fe, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом стягнення із ОСОБА_1 на її користь половини вартості проданого автомобіля в розмірі 378 321 грн.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 березня 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на земельну ділянку площею 0,0539 га для ведення садівництва з кадастровим номером :04:001:0054, яка розташована в садівничому товаристві «Буровик» у с. Загвіздя Івано-Франківського (колишнього Тисменицького) району Івано-Франківської області, вартістю 146 618 грн. У решті первісного позову відмовлено.Позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини земельної ділянки у розмірі 73 309 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 378 321 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 березня 2025 року, ухваливши нове судове рішення, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Таким чином заявник оскаржує судові рішення в повному обсязі.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, а у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна (пункт 1 та 2 частини першої статті 176 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі первісної та зустрічної позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

ОСОБА_1 разом із касаційною скаргою надав квитанцію про сплату судового збору у розмірі 14 793,20 грн, однак не навів обґрунтування розміру сплаченого судового збору з урахуванням ціни позову.

За загальним правилом судові рішення у справах з ціною позову, яка не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(757 000 грн у 2025 році) касаційному оскарженню не підлягають (частина третя статті 389 ЦПК України).

З метою усунення недоліків касаційної скарги заявник має обґрунтувати розмір сплаченого судового збору з огляду на ціну позову у розглядуваній справі визначену з урахуванням положень статті 176 ЦПК України, а разі, якщо ціна позову не перевищує 757 000 грн, обґрунтувати наявність випадків для відкриття касаційного провадження передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 березня 2025 року

у справі № 352/953/22 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович