Справа №949/993/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 травня 2025 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Тарасюка Олександра Геннадійовича про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюка Олександра Геннадійовича та просить суд внести зміни до свідоцтва про право на спадщину серія та номер 1667, виданого ОСОБА_2 , шляхом включення до числа спадкоємців його, ОСОБА_1 , як особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині та зобов`язати приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Тарасюка Олександра Геннадійовича, який здійснив державну реєстрацію права власності, внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог статті 184 Цивільного процесуального кодексу України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Відкриття провадження у справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом. За змістом статті 185 Цивільного процесуального кодексу України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка з огляду на засади обов`язковості судових рішень є обов`язковою для позивача.

Відповідно до частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе сторона позивача.

У зв`язку із зазначеним, звернення позивача до суду зобов`язує суддю до вчинення необхідних процесуальних дій з метою з`ясування можливості відкриття провадження у цивільній справі. Зокрема, з`ясуванню підлягають питання чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, для повернення позовної заяви, для відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, позивач просить суд внести зміни до свідоцтва про право на спадщину серія та номер 1667, виданого ОСОБА_2 , шляхом включення до числа спадкоємців його, ОСОБА_1 , як особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині та зобов`язати приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Тарасюка Олександра Геннадійовича, який здійснив державну реєстрацію права власності, внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам статті 95 цього Кодексу.

Так, згідно з частиною 1 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України).

Позивач у позовній заяві зазначає, що враховуючи те, що досягти згоди з братом ОСОБА_2 щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за його згодою не вбачається можливим - він змушений звертатися до суду з даним позовом .

Разом із тим, позивач також зазначає, що заходи досудового врегулювання спору не вживалися, в тому числі й через те, що порядок досудового врегулювання спору не є обов"язковим у даній категорії справ.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 16 Цивільного процесуального кодексу України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

В цивільному процесуальному законодавстві немає визначеного поняття досудового врегулювання спору.

Досудове врегулювання спорів це комплекс заходів, спрямованих на вирішення спору між сторонами без звернення до суду. Основна його суть полягає у вирішенні конфліктів мирним шляхом.

Слід зауважити, що відповідно до статті 1300 ЦК України, зокрема частиною першою цієї статті передбачено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину.

І лише частиною другою вказаної статті передбачено, що на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Частина третя вказаної статті 1300 ЦК України передбачає, що у випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Водночас, відповідного документального підтвердження наявності станом на час звернення до суду неможливості внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в поза судовому порядку, позивач до позову не долучив.

Отже, позивачу необхідно долучити до позовної заяви докази, які документально підтверджують викладені у позові обставини справи.

При розгляді справ про спадкування, а саме такими є похідні від заявлених вимог позивачем ( адже він претендує на частку у спадщині), суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця (постанова Верховного Суду від 10 січня 2022 року у справі № 577/2233/20 (провадження № 61-2722св21)).

Разом із тим, позивач зазначає, що він вживав заходів щодо інформування органів нотаріату про наявність у нього права на обов"язкову частку. Зокрема, на адресу приватного нотаріуса Дубровицького районного нотаріального округу Таборовця М.І. (яким, згідно із наявною у нього інформацією, було заведено спадкову справу) ним було надіслано заяву про наявність у нього інвалідності третьої групи загального захворювання та відповідно права на обов"язкову частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_1 незалежно від змісту заповіту з відповідними документами на підтвердження цих фактів.

При чому позивач зазначає, що з невідомих йому причин, жодної відповіді чи повідомлення від вказаного нотаріуса він не отримав. Проте, із наданого позивачем Опису вкладення у цінний лист, яким була надіслана заява про те, що він ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи загального захворювання та відповідно має право на обов"язкову частку у спадщині, що залишилася після смерті його батька ОСОБА_1 незалежно від змісту заповіту, адресованого приватному нотаріусу Дубровицького районного нотаріального округу Таборовцю М.І., не вбачається дати надіслання такої заяви.

Стаття 1297 ЦК України під назвою "Обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину" , передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Зі змісту позовної заяви та наданих позивачем документів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попри те, право власності за відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано приватним нотаріусом Тарасюком О.Г. - 20.12.2023 року, а з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся лише 28.04.2025 року. На думку суду, такі дії позивача можуть свідчити про зволікання та невжиття ним же самим заходів для своєчасного оформлення права на спадщину.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд звертає увагу, що недотримання вищевказаних вимог є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачем не виконані, позовна заява не містить документального підтвердження викладених фактичних обставин справи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, а також позов подано без дотримання вимог статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин по справі, позивачу необхідно надати до суду докази можливості або неможливості досудового врегулювання спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків, повідомивши, що відповідно до частини 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Керуючись статтею 185 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Тарасюка Олександра Геннадійовича про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом , та надати позивачу для усунення вищевказаних недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.