Справа № 404/4034/25
Номер провадження 2-о/404/95/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Сотник Наталія Леонідівна, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із заявою, якою просить встановити такими, що не стосуються особи, майна та коштів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кропивницький арешт на невизначене майно, включаючи нерухоме майно, на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 213761 від 04.06.2008 року, зареєстрований реєстратором: приватним нотаріусом Армянського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Рєвякіною Вікторією Володимирівною, накладеного на підставі постанови про накладення арешту АА735021 від 18.04.2003 року, виданої Державною виконавчою службою (без зазначення конкретного підрозділу даної служби). Запис перенесено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер 7320092 від 04.06.2008 року, реєстратор: Армянська державна нотаріальна контора. Арешт на невизначене майно, включаючи нерухоме майно, на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 7320092 від 04.06.2008 року, зареєстрований реєстратором: Армянською державною нотаріальною конторою, 96012, Автономна Республіка Крим, м. Армянськ, мікрорайон імені генерала Васильєва 1, підстава обтяження: постанова про накладення арешту АА735021 від 18.04.2003 року, видана Державною виконавчою службою (без зазначення конкретного підрозділу даної служби). Додаткові дані: архівний номер: 31846248SYMFEROPOL401, архівна дата: 22.04.2003 року, 14:45:00, дата виникнення: 22.04.2003 року, № реєстру: 123693-187, внутр. № 0301ВВ3725F44Е2F4В2В.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кропивницький (на той момент - Кіровоград) помер батько заявника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Заповіту за життя ОСОБА_3 не складав, а відтак його спадкоємцями стали ОСОБА_1 (син) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дружина померлого). Після того, як ОСОБА_2 від спадкування відмовилась, єдиним спадкоємцем батька за законом залишився ОСОБА_1 .

Спадкове майно складається з 1/2 частини однокімнатної квартири за АДРЕСА_1 .

Дана квартира була набута подружжям батьків заявника в період їх шлюбу.

На 1/2 частку квартири на ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Сотник Н.Л.

року видано відповідне Свідоцтво про право власності. Право власності того ж дня зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом N від 28.01.2025 року.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса Сотник Н.Л., яка повідомила, що вчинення такої нотаріальної дії на даний час не є можливим через те, що нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено наявність арешту на невизначене майно, включаючи нерухоме майно, на ім`я громадянина ОСОБА_3 , без зазначення будь-яких інших ідентифікуючих ознак (як-то ідентифікаційного коду, дати народження, адреси проживання, тощо), реєстраційний номер обтяження 213761 від 04.06.2008 року, зареєстрований реєстратором: приватним нотаріусом Армянського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Рєвякіною Вікторією Володимирівною, накладеного на підставі постанови про накладення арешту АА735021 від 18.04.2003 року, виданої Державною виконавчою службою (без зазначення конкретного підрозділу даної служби). Цей запис перенесено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер 7320092 від 04.06.2008 року, реєстратор: Армянська державна нотаріальна контора.

Також за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріусом виявлено наявність арешту на невизначене майно, включаючи нерухоме майно, на ім`я громадянина ОСОБА_3 , також без зазначення будь-яких інших ідентифікуючих ознак (як-то ідентифікаційного коду, дати народження, адреси проживання, тощо), реєстраційний номер обтяження 7320092 від 04.06.2008 року, зареєстрований реєстратором: Армянською державною нотаріальною конторою, 96012, Автономна Республіка Крим, м. Армянськ, мікрорайон імені генерала Васильєва 1; підстава обтяження: постанова про накладення арешту АА735021 від 18.04.2003 року, видана Державною виконавчою службою (без зазначення конкретного підрозділу даної служби). Додаткові дані: архівний номер: 31846248SYMFEROPOL401, архівна дата: 22.04.2003 року, 14:45:00, дата виникнення: 22.04.2003 року, № реєстру: 123693-187, внутр. № 0301ВВ3725F44Е2F4В2В.

За відсутності у вищевказаних державних реєстрах відомостей щодо ідентифікаційного номера та дати народження боржника ОСОБА_3 неможливо провести ідентифікацію суб`єкта (боржника) обтяжень із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначила нотаріус у відповідному своєму письмовому роз`ясненні № 69/01-16 від 21.03.2025 року, з огляду на наявність названих вище записів про обтяження видача на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 буде можливим лише після зняття відповідних арештів або після встановлення факту, що ці арешти не стосуються ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На переконання заявника та зважаючи на тривалий час, що минув з моменту накладення арешту, окупацію території, на якій проводились виконавчі дії, встановити цей факт в позасудовому порядку не виявляється можливим, що викликає для ОСОБА_1 необхідність звертатися з даною заявою до суду в порядку окремого провадження.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи.

Ознайомившись із матеріалами заяви, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22).

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (абзац 1 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), від 06.05.2024 у справі № 725/3352/23.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю судового розгляду в окремому провадженні факту, оскільки законом у спірних правовідносинах передбачений інший спосіб судового захисту порушеного права заявника, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту за правилами цивільного судочинства, а відтак у відкритті її провадження необхідно відмовити.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 3, 19, 186, 260, 261, 315, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Сотник Наталія Леонідівна, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30.04.2025 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда Віталіна МОХОНЬКО