Справа № 500/5911/17
Провадження № 2/946/1568/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Тащі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльська міська рада Одеської області,про усунення перешкод в користуванні квартирою та знесення самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог

27.10.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ізмаїльська міська рада Одеської області, уточнивши позовні вимоги 11.11.2021 та просила зобов`язати ОСОБА_9 та ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні належної їй, ОСОБА_1 , 1/20 частини (квартири АДРЕСА_1 , шляхом приведення у попередній стан, який існував до проведення будівельних робіт щодо самочинного будівництва об`єкту нерухомості прибудови літ. «б» - тамбур до квартири АДРЕСА_2 шляхом демонтажу прибудови літ. «б» тамбур та відновлення двох прямокутних цегляних конструкцій, розміром 0,6 м х 1,4 м; зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 усунути перешкоди в користуванні належною їй 1/20 частиною (квартира АДРЕСА_1 , шляхом знесення за власний рахунок самочинно збудованих огорож на спільній земельній ділянці будинку АДРЕСА_3 та будинку АДРЕСА_4 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона на підставі договору дарування частини домоволодіння від 12 лютого 2004 року є власником 1/20 частини (квартири АДРЕСА_1 . Вказаний будинок має спільну земельну ділянку разом з будинком АДРЕСА_4 . Відповідачі по справі є співвласниками квартир у будинках АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Останнім часом між нею та іншими співвласниками зазначених будинків почали виникати конфліктні ситуації з приводу порушення правил добросусідства, зокрема ними самовільно встановлено огорожі перед належними їм частинами будинку, а колишні власники квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_11 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_9 , у 2004 році самовільно добудували до своєї квартири АДРЕСА_2 прибудову літ. «б». Позивачка неодноразово зверталася до сусідів з проханням прибрати огорожі та вирішити питання щодо незаконно побудованої прибудови. У зв`язку з цим, у січні 2017 року вона звернулася до компетентних органів з проханням вжити відповідні заходи щодо осіб, які допустили вищевказані порушення. За результатами розгляду комісією з розгляду земельних спорів Ізмаїльської міської ради їй рекомендовано звернутися до суду для подальшого вирішення питання, враховуючи те, що на земельну ділянку порядку користування не встановлено ані рішенням суду, ані договором. Листом № 66 від 17.02.2017 Ізмаїльський міськрайонний ГУ ДСНС в Одеській області повідомив про встановлення факту побудованої прибудови та встановлення огорож в спільному дворі. Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області листом № 1015-01/11-7792 від 30.08.2017 повідомив позивачку про те, що ОСОБА_11 , яка спільно з ОСОБА_9 є власниками квартири АДРЕСА_5 , надала свідоцтво про право власності від 10.10.2004 року № 763 та технічний паспорт на квартиру, виготовлений 16.06.2004 року Ізмаїльським бюро технічної інвентаризації, в якому відсутній штамп «самочинно збудовано». Відповідно до наданих матеріалів інвентаризаційної справи станом на 19.01.1976, 10.11.1992, 23.12.1992, 02.04.1993, 01.06.2004 прибудова літ. «б» тамбур відсутня. Лише 19.08.2004 у розрахунку вартості ідеальної частки приватизованої квартири АДРЕСА_2 , абрису станом на червень 2004 року, графічному зображенні від 16.06.2004 року та абрису станом на 18.10.2005 зазначено наявність тамбуру лiт. «б», з чого, на її думку, вбачається, що прибудова літ. «б» - тамбур до квартири АДРЕСА_5 була побудована у 2004 poцi. Вважає, що самочинне будівництво є однією з причин виникнення тріщин в стінах житлового будинку літ. «Б» у складі домоволодіння по АДРЕСА_3 . Окрім цього, більшість співвласників квартир будинку встановили огорожі перед належними їм частинами будинку, які зведені на земельній ділянці загального користування, що порушує її права на спільне користування земельною ділянкою та спільним в`їздом на земельну ділянку з боку АДРЕСА_3 . Також зазначила, що предметом даного позову (негаторного) є її вимога як володіючого майном власника до відповідачів про усунення порушень в праві власності, що перешкоджають їй належним чином користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою та спільною земельною ділянкою тим чи іншим способом. Підставою такого позову (негаторного) є належне їй право користуватися спільною земельною ділянкою, створення відповідачами перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Рух справи

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М. від 28.12.2017 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М. від 26.09.2018 по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі.

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Г.І. від 01.07.2021 справу прийнято до свого провадження, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2021 клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2024 задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2024 залучено до участі у справі правонаступника відповідачки ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 .

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні представник позивачки уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог та відповіді на відзив, додатково зазначив, що у результаті самочинного будівництва тамбуру літ. «б» з`явилися тріщини в стінах житлового будинку літ. «Б», що може призвести до руйнування будинку; в результаті самочинного будівництва тамбуру літ «б» зайнято частину спільної земельної ділянки без дозволу позивачки та обмежена можливість проїзду через земельну ділянку; порушено правила добросусідства; самовільним встановленням огорож на спільній земельній ділянці зайнято частину спільної земельної ділянки без дозволу позивачки та обмежена можливість проїзду через земельну ділянку; порядок користування земельною ділянкою встановлено без укладення відповідної угоди. У відповіді на відзив від 07.02.2023 представник позивачки зазначив, що вважає твердження відповідачки ОСОБА_7 , наведені у відзиві на уточнену позовну заяву, необґрунтованими. Щодо твердження про те, що у жодному правовстановлюючому документі не зазначено, що прибудова літ. «б» була самовільно добудована, зазначає, що правовстановлюючий документ не міг містити відомості про самовільно побудований об`єкт, оскільки свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 10 вересня 2004 року, яке було видано на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , не містить характеристики об`єкта нерухомості. Спір, який виник між позивачкою та відповідачами ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , не є спором про порушення, допущені при видачі правовстановлюючих документів свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 10.09.2004, свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.02.2021 та договору дарування частки домоволодіння від 19.05.2021, а є спором про порушення прав у зв`язку з наявністю самочинної прибудови літ. б тамбур. Тому належним способом захисту прав є звернення до суду з негаторним позовом про усунення перешкод, а питання приведення у попередній стан, який існував до проведення будівельних робіт щодо самочинного будівництва об`єкту нерухомості, може вирішуватися судом без попереднього скасування (визнання недійсними) правовстановлюючих документів. Щодо посилання відповідачки на те, що вона не здійснювала жодних протиправних дій, законно придбала об`єкт нерухомості, тому тамбур літ. «б» не є самовільно побудованим, зазначає, що такий висновок відповідачки є необґрунтованим, оскільки самочинність об`єкта нерухомості не залежить від протиправності дій набувача об`єкта нерухомості. В матеріалах справи містяться докази того, що тамбур літ. «б» не міг бути побудований у 1986 році, оскільки відомості про нього вперше з`явилися в матеріалах інвентарної справи у 2004 році, а у висновку експерта зазначено, що в наданих для дослідження матеріалах цивільної справи відсутня будь-яка проектна, дозвільна чи виконавча документація щодо будівництва прибудови літ. «б» - тамбур до житлового будинку літ. «Б» по АДРЕСА_3 . Крім того, експерт також зазначив, що однією з причин виникнення тріщин в стінах житлового будинку могло бути виконане перед будівництвом прибудови літ. «б» - тамбур розбирання цегляних конструкцій, які виконували функцію підсилення стін південно-західної частини житлового будинку, а не безпосередньо прибудова літ. «б» - тамбур. Щодо віднесення будинку АДРЕСА_3 до категорії багатоквартирного будинку зазначив, що позивачка по справі та відповідачі по справі є співвласниками будинку, а не власниками квартир у багатоквартирному будинку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями правовстановлюючих документів. Щодо вимог про зобов`язання знести самовільно збудовані огорожі на спільній земельній ділянці зазначає, що відповідачі по справі самовільно встановили огорожі перед належними їм частинами будинку, що перешкоджає позивачці користуватися належною їй частиною будинку та земельною ділянкою, на якій розташований будинок (її обслуговуванню, заїзду транспортного засобу тощо). Порядок користування земельною ділянкою не встановлений, жодних доказів наявності такої угоди не надано. Крім того, вважає безпідставним посилання відповідачок та їх представників на сплив позовної давності, оскільки позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпоряджання своїм майном, що не пов`язані з позбавленням права володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на уточнену позовну заяву, вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними та необґрунтованими. Згідно відзиву на уточнену позову заяву, ОСОБА_7 набула право власності на 1/20 частку житлового будинку (кв. АДРЕСА_5 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору дарування, укладеного 09.05.2021 між нею та ОСОБА_9 . У жодному правовстановлюючому документі не зазначено, що прибудова літ. «б» була самовільно добудована, правовстановлюючі документи не скасовані, матеріали справи не містять доказів притягнення до відповідальності винної особи за здійснення самочинного будівництва, а у висновку судового експерта від 25.05.2021 вказано, що фактично встановити рік здійснення прибудови літ. «б» неможливо. У зв`язку з цим, доказів на підтвердження того, що літ. «б» тамбур є самочинним будівництвом, немає. Зазначає, що твердження позивачки про те, що самочинне будівництво є однією з причин виникнення тріщин в стінах житлового будинку літ. «Б» у складі домоволодіння АДРЕСА_3 , спростовується висновком експерта, в якому вказано, що однозначного висновку щодо причин виникнення тріщин в стінах житлового будинку літ. «Б» у складі домоволодіння по АДРЕСА_3 надати неможливо, оскільки на час дослідження встановлено наявність умов для деформації стін як внаслідок надмірного зволоження ґрунту основи фундаменту, так і внаслідок розбирання підпірних цегляних конструкцій біля південно-західної стіни. Зазначає, що після придбання нерухомості, почала робити ремонт, зокрема, укріпила вимощення, зацементувала частину двору та заклала тріщини, що мали незначну глибину проникнення. Крім того, вважає, що вимоги щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих огорож є незаконними. Позивачка та відповідачі по справі є співвласниками багатоквартирного будинку, а право на земельну ділянку під багатоквартирним будинком не оформлено, тому не доведений факт порушення прав позивачки як користувача спільної земельної ділянки. Також позивачкою не надано доказів того, що облаштування огорож не відповідає будівельним нормам та правилам. У заяві про застосування строку позовної давності зазначила, що позивачкою пропущений строк позовної давності, у зв`язку з чим просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, зазначила, що позивачкою не було залучено до участі у справі усіх співвласників домоволодіння.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на уточнені позовні вимоги, вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню. Згідно відзиву на уточнені позовні вимоги, ОСОБА_2 є власницею 3/36 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 кут АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.1992. За вказаною адресою між співвласниками будинку був встановлений порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою ще до набуття нею права власності на частину будинку, такий порядок користування існував також на момент набуття права власності на 1/20 частину домоволодіння ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачкою ОСОБА_1 . Земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_4 кут АДРЕСА_3 , перебуває в комунальній власності, не є приватизованою співвласниками будинку. Позивачка не зверталася до суду для визначення іншого порядку користування земельною ділянкою. Станом на вказану дату були зведені всі спірні огорожі, а позивачка була обізнана з таким порядком користування. Прибудова літ. «б» увійшла до розрахунку ідеальної частки квартири АДРЕСА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 10.09.2004 року, а КП «Ізмаїльське БТІ» та Департамент архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області дійшли висновку про відсутність підтвердження самовільної побудови тамбуру літ. «б». Вважає, що позивачкою не доведено, що відповідачами чиняться перешкоди у користуванні належної позивачці 1/20 частини домоволодіння та будівництва спірних будівлі та огорож з порушенням правил ДБН, а висновок експерта не містить однозначної відповіді про причини виникнення тріщин в стінах житлового будинку літ. «Б» у складі домоволодіння по АДРЕСА_3 . Крім того, вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведення факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. У заяві про застосування строків позовної давності зазначила, що позивачкою пропущений строк позовної давності, у зв`язку з чим просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на уточнені позовні вимоги, вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню. Згідно відзиву на уточненні позовні вимоги від 23.05.2023 року, відповідачка ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначає, що вона є власницею 1/27 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.1998 року та рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2010 року. За вказаною адресою між співвласниками будинку був встановлений порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою ще до набуття нею права власності на частину будинку, такий порядок користування існував також на момент набуття права власності на 1/20 частину домоволодіння ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачкою ОСОБА_1 . Земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_4 кут АДРЕСА_3 , перебуває в комунальній власності, не є приватизованою співвласниками будинку. Позивачка не зверталася до суду для визначення іншого порядку користування земельною ділянкою. Станом на вказану дату були зведені всі спірні огорожі, а позивачка була обізнана з таким порядком користування. Зазначає, що прибудова літ. «б» увійшла до розрахунку ідеальної частки квартири АДРЕСА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 10.09.2004 року, а КП «Ізмаїльське БТІ» та Департамент архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області дійшли висновку про відсутність підтвердження самовільної побудови тамбуру літ. «б». Вважає, що позивачкою не доведено, що відповідачами чиняться перешкоди у користуванні належної позивачці 1/20 частини домоволодіння та будівництва спірних будівлі та огорож з порушенням правил ДБН, а висновок експерта не містить однозначної відповіді про причини виникнення тріщин в стінах житлового будинку літ. «Б» у складі домоволодіння по АДРЕСА_3 . Крім того, вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведення факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. У зяві про застосування строків позовної давності зазначила, що позивачкою пропущений строк позовної давності, у зв`язку з чим просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала, згідно заяви від 05.10.2021 просила розглянути справу за її відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_6 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_8 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала.

В судове засідання відповідач ОСОБА_9 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльська міська рада Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є власником 1/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору дарування частини домоволодіння від 12 лютого 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. та зареєстрованого в реєстрі під № 540.

Власниками об`єкта нерухомості по АДРЕСА_7 зареєстровані: квартира АДРЕСА_2 ОСОБА_11 (рос. мовою) та ОСОБА_9 (рос.мовою) (що складає 1/20 частку від всього об`єкта нерухомості) на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 10.09.2004, видане виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради; квартира АДРЕСА_8 (рос.мовою)(що складає 1/27 частку від всього об`єкта нерухомості) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 6588 від 12.09.2001, посвідченого Одеською товарною біржею; квартира АДРЕСА_9 ОСОБА_5 (що складає 1/27 частку від всього об`єкта нерухомості) на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2010; квартира АДРЕСА_10 ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (що складає 1/36 частку від всього об`єкта нерухомості) на підставі договору дарування частки житлового домоволодіння від 08.06.2001, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І. в реєстрі № 8079; квартира АДРЕСА_11 ОСОБА_12 (росмовою) (що складає 1/36 частку від всієї нерухомості) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.08.1997, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. в реєстрі № 2/5173; квартира АДРЕСА_12 ОСОБА_13 (рос мовою) (що складає 1/48 частку від всього об`єкта нерухомості) на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 08.10.1996, виданого Ізмаїльським МБТІ; квартира АДРЕСА_13 ОСОБА_14 (рос.мовою) (що складає 3/36 частки від всього об`єкта нерухомості) на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.1992, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 31.03.2017 № 448, довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» № 542 від 22.04.2024 та матеріалами інвентаризаційної справи.

Згідно актового запису № 645 від 06.05.2020, ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно із договором дарування частки домоволодіння від 19.05.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. та зареєстрованим в реєстрі під № 874, ОСОБА_9 подарував 1/20 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_7 , що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» № 542 від 22.04.2024.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266826049 від 21.07.2021 року, власником 1/20 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , є ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 19.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. та зареєстрованого в реєстрі під № 874.

Відповідно до актового запису про смерть № 1817 від 13.11.2021, ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з інформацією приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області від 11.12.2024, спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 є ОСОБА_4 згідно свідоцтву про право на спадщину від 01.05.2024, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І.

Згідно висновку судового експерта Цуркана В.І. від 10.06.2021, земельна ділянка при домоволодінні по АДРЕСА_3 є наріжною з усіх сторін, обмежена фізичними границями у вигляді огорож та стін будівель, забезпечена самостійними виходами на АДРЕСА_14 , за даними КП «Ізмаїльське МБТІ» площа вказаної земельної ділянки складає 2979 кв. м. Також в ході натурного обстеження встановлено, що в межах земельної ділянки наявні огорожі, якими визначається існуючий фактично порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні по АДРЕСА_3 , передбачених чинним законодавством документів щодо встановлення наявного фактичного порядку користування земельною ділянкою в наданих для дослідження матеріалах цивільної справи немає. Фактичне розташування будівель в межах земельної ділянки при домоволодінні по АДРЕСА_3 разом з існуючими огорожами унеможливлює відповідний пункт 6.1.27 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

В наданих для дослідження матеріалах цивільної справи наявний лише один документ, який опосередковано вказує на рік будівництва прибудови літ. «б» до житлового будинку літ. «Б» по АДРЕСА_15 , а саме лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 1015-01/11-7792 від 30.08.2017 року (а.с. 15), в якому з посиланням на довідку комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 345 від 17.03.2017 року (в матеріалах цивільної справи відсутня) вказується, що будівництво прибудови літ. «б» - тамбур відноситься до 1986 року. В матеріалах цивільної справи наявний складений 29.09.1969 року та анульований 04.02.2004 року (з помітками про поточні обстеження та зміни від 19.01.1976 року, 24.10.1991 року, 17.02.1992 року, 02.04.1993 року, 03.09.2001 року, 02.04.2003 року) план житлового будинку літ. «Б» по АДРЕСА_16 (а.с. 20), на якому відсутня прибудова літ. «б» - тамбур, аналогічно вказана прибудова відсутня на абрисах земельної ділянки по АДРЕСА_16 від 17.02.1992 року (а.с. 21), від 23.12.1992 року (а.с. 24), від 02.04.1993 року (а.с. 25), від 01.06.2004 року (а.с. 27), також вона відсутня на планах земельної ділянки по АДРЕСА_16 від 10.07.1953 року та анульований 17.02.1992 року (з помітками про поточні обстеження та зміни від 19.01.1976 року, від 24.10.1991 року) (а.с. 22) та на плані земельної ділянки по АДРЕСА_17 станом на 04.02.2004 року (а.с. 8), а хронологічно перші його графічні зображення наведено на абрисі земельної ділянки від 16.06.2004 року та на плані земельної ділянки і плані квартири АДРЕСА_5 в технічному паспорті від 2004 року (а.с. 61, 63).

В наданих для дослідження матеріалах цивільної справи відсутня будь-яка проектна, дозвільна чи виконавча документація щодо прибудови літ. «б» - тамбур до житлового будинку літ. «Б», що унеможливлює надання відповіді з приводу відповідності виконаних будівельних робіт по будівництву прибудови літ. «б» проектній документації та вимогам ДБН. Між тим за архітектурно-планувальним вирішенням прибудований до житлового будинку літ. «Б» тамбур літ. «б» відповідає своєму функціональному призначенню, визначеному пунктами 3.45 та 5.21 ДБН В.2.2.-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

За результатами натурного обстеження виявлено наявність в оздоблювальному покритті зовнішньої та внутрішньої частини стін житлового будинку літ. «Б» вертикальних похилих тріщин з шириною розкриття від 0,5 мм до 20 мм, які розповсюджуються від цокольної до карнизної частини стіни, більшість з них мають незначну глибину проникнення на глибину оздоблювального покриття і концентруються в місцях найбільшого напруження біля вікон та дверних прорізів. Місця утворення тріщин, характер їх розповсюдження, а також інші ознаки деформації конструктивних елементів будівлі, зокрема тріщини і просідання вимощення та зміщення його в бік стіни житлового будинку, є наслідком нерівномірного просідання фундаментів. Однозначного висновку щодо причин виникнення тріщин в стінах житлового будинку літ. «Б» у складі домоволодіння по АДРЕСА_3 надати неможливо, оскільки на час дослідження встановлено наявність умов для деформації стін як внаслідок надмірного зволоження ґрунту основи фундаменту, так і внаслідок розбирання підпірних цегляних конструкцій біля південно-західної стіни. Між тим в контексті поставленого питання можливо зазначити, що однією з причин виникнення тріщин в стінах житлового будинку могло бути виконане перед будівництвом прибудови літ. «б» - тамбур розбирання цегляних конструкцій, які виконували функцію підсилення стін південно-західної частини житлового будинок, а не безпосередньо прибудова літ. «б» - тамбур.

Позиція суду

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши сторони та їх представників, експерта, перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали інвентаризаційної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Щодо вимог про зобов`язання усунення перешкод шляхом приведення у попередній стан, який існував до проведення будівельних робіт щодо самочинного будівництва

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник спільного майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 376 Цивільного кодексу України закріплено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Так, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил (абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року).

Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності ті інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суд приймає до уваги будь-які фактичні дані (ст.ст. 57-59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376, стаття 391 ЦК України).

Зазначена правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року в справі № 520/110/17.

У висновку від 10.06.2021 щодо питань встановлення року здійснення прибудови літ. «б» та відповідності будівельних робіт проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва судовий експерт Цуркан В.І. вказав, що в наданих для дослідження матеріалах цивільної справи наявний лише один документ, який опосередковано вказує на рік будівництва прибудови літ. «б» до житлового будинку літ. «Б» по АДРЕСА_15 , а саме лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 1015-01/11-7792 від 30.08.2017 року (а.с. 15), в якому з посиланням на довідку комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 345 від 17.03.2017 року (в матеріалах цивільної справи відсутня) вказується, що будівництво прибудови літ. «б» - тамбур відноситься до 1986 року. Також зазначив, що в матеріалах цивільної справи наявний складений 29.09.1969 року та анульований 04.02.2004 року (з помітками про поточні обстеження та зміни від 19.01.1976 року, 24.10.1991 року, 17.02.1992 року, 02.04.1993 року, 03.09.2001 року, 02.04.2003 року) план житлового будинку літ. «Б» по АДРЕСА_16 (а.с. 20), на якому відсутня прибудова літ. «б» - тамбур, аналогічно вказана прибудова відсутня на абрисах земельної ділянки по АДРЕСА_16 від 17.02.1992 року (а.с. 21), від 23.12.1992 року (а.с. 24), від 02.04.1993 року (а.с. 25), від 01.06.2004 року (а.с. 27), також вона відсутня на планах земельної ділянки по АДРЕСА_16 від 10.07.1953 року та анульований 17.02.1992 року (з помітками про поточні обстеження та зміни від 19.01.1976 року, від 24.10.1991 року) (а.с. 22) та на плані земельної ділянки по АДРЕСА_17 станом на 04.02.2004 року (а.с. 8), а хронологічно перші його графічні зображення наведено на абрисі земельної ділянки від 16.06.2004 року та на плані земельної ділянки і плані квартири АДРЕСА_5 в технічному паспорті від 2004 року (а.с. 61, 63). В наданих для дослідження матеріалах цивільної справи відсутня будь-яка проектна, дозвільна чи виконавча документація щодо прибудови літ. «б» - тамбур до житлового будинку літ. «Б», що унеможливлює надання відповіді з приводу відповідності виконаних будівельних робіт по будівництву прибудови літ. «б» проектній документації та вимогам ДБН. Між тим за архітектурно-планувальним вирішенням прибудований до житлового будинку літ. «Б» тамбур літ. «б» відповідає своєму функціональному призначенню, визначеному пунктами 3.45 та 5.21 ДБН В.2.2.-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Однозначного висновку щодо причин виникнення тріщин в стінах житлового будинку літ. «Б» у складі домоволодіння по АДРЕСА_3 надати неможливо, оскільки на час дослідження встановлено наявність умов для деформації стін як внаслідок надмірного зволоження ґрунту основи фундаменту, так і внаслідок розбирання підпірних цегляних конструкцій біля південно-західної стіни; між тим в контексті поставленого питання можливо зазначити, що однією з причин виникнення тріщин в стінах житлового будинку могло бути виконане перед будівництвом прибудови літ. «б» - тамбур розбирання цегляних конструкцій, які виконували функцію підсилення стін південно-західної частини житлового будинок, а не безпосередньо прибудова літ. «б» - тамбур.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з огляду на досліджені в судовому засіданні матеріали цивільної справи та інвентаризаційної справи, суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних доказів того, що прибудова літ. «б» - тамбур є самочинним будівництвом.

Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів того, що саме в результаті будівництва прибудови літ. «б» - тамбур до квартири АДРЕСА_2 були завдані пошкодження житловому будинку літ. «Б», в якому знаходиться квартира позивачки, а також того, що прибудова літ. «б» - тамбур до квартири АДРЕСА_2 створює перешкоди в користуванні як належній позивачці на праві власності 1/20 частині домоволодіння (квартирою АДРЕСА_18 ) житлового будинку з надвірними спорудами, що розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , так і земельною ділянкою, на якій вона розташована.

Щодо вимог про усунення перешкод в користуванні шляхом знесення за власний рахунок самочинно збудованих огорож на спільній земельній ділянці

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частин першої та третьої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Між сторонами по справі виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно висновку експерта від 10.06.2021, земельна ділянка при домоволодінні по АДРЕСА_3 є наріжною з усіх сторін, обмежена фізичними границями у вигляді огорож та стін будівель, забезпечена самостійними виходами на АДРЕСА_14 , за даними КП «Ізмаїльське МБТІ» площа вказаної земельної ділянки складає 2979 кв. м. Також в ході натурного обстеження встановлено, що в межах земельної ділянки наявні огорожі, якими визначається існуючий фактично порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні по АДРЕСА_3 , передбачених чинним законодавством документів щодо встановлення наявного фактичного порядку користування земельною ділянкою в наданих для дослідження матеріалах цивільної справи немає. Фактичне розташування будівель в межах земельної ділянки при домоволодінні по АДРЕСА_3 разом з існуючими огорожами унеможливлює відповідний пункт 6.1.27 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

Доказів встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_4 кут АДРЕСА_3 шляхом укладення відповідного договору (угоди) або в судовому порядку суду не надано.

Факт наявності огорож в межах земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 кут АДРЕСА_3 , зведених перед належними відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 частинами житлового будинку також встановлено в результаті огляду судом доказів за їх місцезнаходженням. Можливість в`їзду транспортного засобу з боку вул. Верхньоторгова відсутня.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що встановлення огорож в межах спільної земельної ділянки без отримання згоди на це інших співвласників житлового будинку, зокрема позивачки, який знаходиться на цій земельній ділянці, є порушенням відповідачами порядку користування спільною земельною ділянкою та розташованою на ній належною позивачці частиною житлового будинку.

Щодо посилання представника відповідачки ОСОБА_7 на те, що позивачкою в якості відповідачів не вказано усіх співвласників домоволодіння, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права (Постанова ВС від 14.07.2021 № 161/2823/19).

Враховуючи викладене, позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в частині усунення перешкод в користуванні 1/20 частиною житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом зобов`язання відповідачів знести за власний рахунок самочинно збудовані огорожі на земельній ділянці будинку АДРЕСА_3 та будинку АДРЕСА_4 , є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Щодо застосування строків позовної давності

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, а тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Зазначена правова позиція висловлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц.

Посилання відповідачів на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.10.2022 у справі № 448/1586/17, зазначеного вище не спростовують, зважаючи на їх нерелевантність для обставин цієї справи, оскільки предметом спору у справі № 448/1586/17 є скасування рішення органу місцевого самоврядування, а не усунення перешкод в користуванні майном.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що строки позовної давності позивачкою не пропущені.

Керуючись ст. 12, 13, 77-81, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльська міська рада Одеської області,про усунення перешкод в користуванні квартирою та знесення самочинного будівництва задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_15 1/20 частиною житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом знесення за власний рахунок самочинно збудованих огорож на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_19 .

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Суддя: Г.І.Смокіна