Провадження № 2/537/301/2025
Справа № 524/2392/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2025 Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участі секретаря судового засідання Кириченко М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Д.В., звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №R01.00501.003709752 від 27.02.2018 в розмірі 139 862 грн. 05 коп., та заборгованість за Кредитним договором №R01.00501.003709811 від 27.02.2018 в розмірі 127 499 грн. 27 коп., а всього 267 361 грн. 32 коп., стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.02.2018 між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №R01.00501.003709752. Також, 27.02.2018 між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір №R01.00501.003709811.

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вказаними кредитними договорами перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників №4 до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №R01.00501.003709752 від 27.02.2018 в сумі 139 862,05 грн., з яких: 46218.96 грн. заборгованість за основним боргом; 93643.09 грн. - заборгованість за відсотками; 0.00 грн. заборгованість за комісіями, та за кредитним договором № R01.00501.003709811 від 27 лютого 2018 в сумі 127499.27 грн., з яких: 46948,89 грн. заборгованість за основним боргом; 80550,38 грн. заборгованість за відсотками; 0.00 грн. заборгованість за комісіями.

Згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань. У зв`язку з вищевикладеним позивач і звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 21.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити у порядку загального позовного провадження.

14.08.2024 ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

03.09.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що він з 05.04.2022 служить у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до довідки від 19 серпня 2024 відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 19.09.2023 по теперешній час, а відтак з нього не можуть бути стягнуті відсотки за користування кредитом, на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», просив відмовити в задоволенні позову.

06.09.2024 до суду надійшла відповідь на відзив представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», згідно якого останній вказує, що доводи позивача, викладені у відзиві, є необґрунтованими, а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки кредитні договори є укладеними, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк та умови користування кредитними коштами, відповідач погодився із умовами договору, зокрема, умовами нарахування процентів за користування кредитом, підписав їх особисто за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, не вчиняв дії щодо розірвання кредитних договорів або визнання їх недійсними тривалий час, користувався кредитними коштами, що є нічим іншим, як визнання вищенаведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ, передбачених кредитними договорами. Вказує, що відповідач зобов`язаний був повідомити первісних кредиторів про те, що він є особою, яка на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнена від нарахування та сплати відсотків за кредитними договорами, проте не зробив цього, а тому, враховуючи даний факт, вже на стадії судового провадження відповідач не може бути звільнений від сплати відсотків за користування кредитними коштами. Також представник позивача вказує на правомірність набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги за кредитними договорами, що є предметом позову, на підставі укладеного останнім договору факторингу з первісним кредитором.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 20.09.2024 справу передано за підсудністю до Крюківського районного суду міста Кременчука, яка до суду надійшла 28.10.2024.

30.10.2024 ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука справу прийнято до провадження, розгляд якої визначено проводити у порядку загального позовного провадження.

Представник позивача, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак, згідно змісту позову та відповіді на відзив, просив суд розглянути справу без участі представника позивача, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак його представник, адвокат Таранкова О.О., надала суду заяву, згідно якої просила суд проводити розгляд справи без участі сторони відповідача.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи наявність клопотання сторони позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межахзаявлених неювимог іна підставідоказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону

Судом встановлено, що 27.02.2008 між ОСОБА_2 та АТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір №R01.00501.003709752.

Згідно пункту 1.1. Кредитного договору №R01.00501.003709752, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сум 49 480 грн. 53 коп., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами договору.

Пунктом 1.2 Кредитного договору №R01.00501.003709752, передбачений строк кредитування 45 місяців.

У пункті 1.3 Кредитного договору №R01.00501.003709752 сторони погодили процентну ставку у розмірі 58,8% річних від неповернутої суми кредиту, починаючи з 31 календарного дня після завершення пільгового кредиту.

Згідно пункту 3.1.3 Кредитного договору №R01.00501.003709752, відповідач зобов`язався повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу банку у випадах, передбачених умовами цього договору.

Згідно пункту 4.1.1 Кредитного договору №R01.00501.003709752, банк зобов`язався видати позичальнику кредитні кошти на умовах, передбачених цим договором.

Також, 27.02.2008 між ОСОБА_2 та АТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір №R01.00501.003709811.

Згідно пункту 1.1 Кредитного договору №R01.00501.003709811 банк зобов`язався позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сум 50 560 грн. 02 коп., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами договору.

Пунктом 1.2 Кредитного договору №R01.00501.003709811, передбачений строк кредитування 47 місяців.

У пункті 1.3 Кредитного договору №R01.00501.003709811 сторони погодили процентну ставку у розмірі 49,8% річних від неповернутої суми кредиту, починаючи з 31 календарного дня після завершення пільгового кредиту.

Згідно пункту 3.1.3 Кредитного договору №R01.00501.003709811, відповідач зобов`язався повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу банку у випадах, передбачених умовами цього договору.

Згідно пункту 4.1.1 Кредитного договору №R01.00501.003709811, банк зобов`язався видати позичальнику кредитні кошти на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Згідно частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, як це передбачено статтею 207 Цивільного кодексу України, що узгоджується з вимогами частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України.

Під час судового розгляду справи відповідачем, з урахуванням вимог статей 77, 78 Цивільного процесуального кодексу України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 27.02.2018 кредитних договорів, а також отримання кредитних грошових коштів.

За викладених обставин, із врахуванням вказаних норм чинного законодавства, суд вважає доведеною обставину укладення між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» Кредитного договору №R01.00501.003709752 від 27.02.2018 та Кредитного договору №R01.00501.003709811 від 27.02.2018.

З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вказаними кредитними договорами, який укладений з АТ «Ідея Банк», перейшло до ТОВ «ФК « Європейська агенція з повернення боргів».

Згідно пункту 2.1. Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023, за цим Договором АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «ФК « Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.2.2. Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023, права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрів боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладення цього Договору та надсилається АТ «Ідея Банк» ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладення цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно пункту 5.1. Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023, права вимоги вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в день підписання відповідного Реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язань передбачених пункту 4.1. цього Договору.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №4 до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № R01.00501.003709752 від 27.02.2018 в сумі 139 862 грн. 05 коп., з яких: 46 218 грн. 96 коп. - заборгованість за основним боргом та 93 643 грн. 09 коп. - заборгованість за відсотками, 0 грн. 00 коп. - заборгованість за комісіями, та за Кредитним договором №R01.00501.003709811 від 27.02.2018 в сумі 127 499 грн. 27 коп., з яких 46 948 грн. 89 коп. - заборгованість за основним боргом, 80 550 грн. 38 коп. заборгованість за відсотками, 0 грн. 00 коп. - заборгованість за комісіями.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин суд вважає доведеним факт переходу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № R01.00501.003709752 від 27.02.2018 та за Кредитним договором № R01.00501.003709811 від 27.02.2018.

Відповідно до вимог частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За правилами, встановленими статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно наданих стороною позивача розрахунків заборгованості, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за Кредитним договором №R01.00501.003709752 від 27.02.2018 в сумі 139 862 грн. 05 коп., з яких: 46 218 грн. 96 коп. - заборгованість за основним боргом та 93 643 грн. 09 коп. заборгованість за відсотками, та за кредитним договором №R01.00501.003709811 від 27 лютого 2018 в сумі 127 499 грн. 27 коп., з яких 46 948 грн. 89 коп. - заборгованість за основним боргом, та 80 550 грн. 38 коп. - заборгованість за відсотками.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, приймаючи до уваги відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо наявності боргових зобов`язань щодо основного боргу у зазначеній позивачем сумі, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання свого зобов`язання відповідачем, що випливає з кредитних договорів.

Водночас суд наголошує, що відповідач також не заперечував правильність здійсненого позивачем розрахунку відсотків за користування кредитом, однак посилався на відсутність обов`язку щодо їх сплати на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача на вказану вище обставину нарахування банком відсотків за користування кредитом як таку, що, на його думку, суперечить положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи з наступного.

Як вбачається із наданих стороною відповідача доказів, 05.04.2022 ОСОБА_1 було мобілізовано до складу Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 що підтверджується змістом військового квитка НОМЕР_3 (а.с. 61-64).

З 19.09.2023 і по теперішній час ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою від 19.08.2024 №1318, виданої командиром військової частини № НОМЕР_4 ОСОБА_3 (а.с. 65).

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Частиною дев`ятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі №813/402/17 дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи.

Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

З наданих суду учасниками справи письмових доказів вбачається що нарахування відсотків позивачем за зазначеними вище кредитними договорами здійснювалося з 02.06.2018 по 27.11.2021 (договір № R01.00501.003709752 від 27.02.2018) та з 02.06.2018 по 27.01.2022 (договір № №R01.00501.003709811 від 27.02.2018), тобто до призову 05.04.2022 відповідача на військову службу.

Із врахуванням наведених вище положень чинного законодавства, суд приходить до висновку що на час укладення кредитного договору та в період виконання його умов на ОСОБА_1 не розповсюджувалися пільги визначені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», оскільки останній на час укладення та виконання кредитного договору, військову службу не проходив, перебував у запасі, статусу військовослужбовця Збройних Сил України не набув.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання сторони відповідача на надані позивачем розрахунки заборгованості за період 07.07.2023 по 31.01.2024 як на підставу, що підтверджує факт нарахування відсотків за кредитом на час перебування відповідача на військовій службі є хибними з огляду на той факт, що зазначені довідки за підписом керівника організації, якій перейшло право вимоги за договорами кредиту, підтверджують лише факт наявності заборгованості станом на 31.01.2024 в той час, коли документи, що підтверджують нарахування відсотків та боргу за тілом кредиту є довідка розрахунок заборгованості за кредитним договором R01.00501.003709752 від 27.02.2018 (а.с. 124) та довідка розрахунок заборгованості за кредитним договором R01.00501.003709811 від 27.02.2018 (а.с. 127), підписані посадовою особою первісного кредитодавця.

За викладених обставин, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем визначеного договорами №R01.00501.003709752 та №R01.00501.003709811 від 27.02.2018 обов`язку останнього сплати відсотків за користування кредитом та приймаючи до уваги відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо наявності боргових зобов`язань щодо основного боргу у зазначеній позивачем сумі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 4 010 грн. 42 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30) заборгованість за Кредитним договором №R01.00501.003709752 від 27.02.2018 в розмірі 139 862 (сто тридцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 05 коп. та заборгованість за Кредитним договором №R01.00501.003709811 від 27.02.2018 в розмірі 127 499 (сто двадцять сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30) сплачений судовий збір у розмірі 4 010 (чотири тисячі десять) грн. 42 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Діана Олександрівна Зоріна