Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1586/25
Номер провадження2/711/1127/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,

представника відповідача адвоката Яцюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 27781,60 грн та судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 21.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75634992 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Договір позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8 200,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису udxHI6QWsc, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник/відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено Договір позики, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позики позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: udxHI6QWsc. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 21.07.2021 10:04:35.

Того ж дня, позикодавець, на виконання п.1 Договору позики, виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8 200,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 за посередництвом ТОВ «ФК Фінекспрес», що діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією №9029e6dc-d3ca-4d50-b528-92db529f5d61 від 21.07.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі.

Крім того позивач зазначає, що відповідно до п. 5.2. Договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Правила), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

З огляду на викладене позивач робить висновок, що у Договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому Договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою, зокрема, умовами, що передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.

Ураховуючи викладені вище умови Договору позики та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за Договором позики, заборгованість останнього за Договором позики складає 27781,60 грн, з яких: 8 200,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19581,60 грн - сума заборгованості за відсотками.

Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики до відповідача, то ТОВ «Фінпром Маркет» як позивач обгрунтовує це тим, що 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75634992 від 21.07.2021.

Надалі, 31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75634992 від 21.07.2021

Згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору.

Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27 781,60 грн, з яких: 8 200,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19 581,60 грн - сума заборгованості за відсотками.

Саме вказану суму заборгованості за Договором позики позивач просить суд стягнути із відповідача. Крім того позивач просить суд стягнути із відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 14 год 00 хв 26 березня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Крім того цим судовим рішенням частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

25 березня 2025 року представником відповідача адвокатом Яцюком М.В. поданий відзив на позовну заяву (вхідний №11811 від 26.03.2025), згідно прохальної частини якого стороною відповідача висловлене прохання щодо відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

У період виконання умов кредитного договору, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення в майбутньому по цій справі, відповідач має статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до відповідача не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

Ураховуючи вищенаведені обставини та наведені положення законодавства, представник відповідача вважає, що та обставина, що позивач не знав про статус відповідача, не спростовують права відповідача, як військовослужбовця, на гарантоване законом надання йому відповідних пільг. Більше того, позивач мав можливість отримати вказану інформацію на підставі отримання відповіді на претензію.

Крім того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що вимоги про стягнення тіла кредиту, як загалом позовні вимоги саме позивача ТОВ «Фінпром Маркет», є незаконними та необгрунтованими, адже кошти отримані не від позивача по справі, що визнається самим же позивачем. Позивач не тільки визнає і записує в текст позову, а й надає копії договорів факторингу.

У цьому контексті представник відповідача вказує, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні, достатні докази наявності дійсної вимоги. За договорами факторингу неможливо встановити порядок розрахунку боргу відповідача, складові частини боргу.

З огляду на викладене, представник відповідача адвокат Яцюк М.В. просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розгляд справи, що був призначений о 14.00 год 26.03.2025, протокольною ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання №4270161, відкладений у зв`язку із надходженням від представника позивача клопотання про відкладення розгляду справи з метою підготовки відповіді на відзив та призначено наступний розгляд справи о 08.30 год 24.04.2025.

28 березня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. У цій заяві по суті справи позивач не погоджується із доводами необгрунтованості позовних вимог, що викладені представником відповідача у відзиві на позову, з огляду на таке.

Щодо пільг військовослужбовцям та членам їх сімей, то позивач зазначає, що за договором позики №75634992 від 21.07.2021 нарахування процентів зупинено - 18.11.2021, а пеня/штрафні санкції - взагалі не нараховувались, а тому відповідач не підпадає під пільги, що передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», оскільки на час дії договору позики відповідач не був мобілізований для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України.

Також у відповіді на відзив представник позивача зазначає, що представник відповідача доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву не долучив (контррозрахунку тощо), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Крім того у відповіді на відзив сторона позивача робить висновок, що представник відповідача замість надання доказів/пояснень по суті справи надав набір правових висновків, які на думку позивача, є помилковими, оскільки зміст цих правовідносин (права й обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як директора позивача ОСОБА_2 , так і представника позивача адвоката Ткаченко Ю.О., що були отримані цими учасниками справи 26.03.2025 о 21 год 25 хв 34 сек. Водночас представник позивача Ґедзь О.В., у п.2 прохальної частини позовної заяви, зазначила, що розгляд справи слід проводити без участі позивача та його представника, проти заочного розгляду справи сторона позивача не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Яцюк М.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково представник відповідача пояснив суду, що відповідач ОСОБА_1 , починаючи із березня 2022 року, є військовослужбовцем, а тому він звільняється від сплати відсотків, штрафних санкцій за невиконання боргових зобов`язань, що узгоджується із нормами чинного законодавства, зокрема, положеннями п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей». Також адвокат Яцюк М.В. звернув увагу суду на те, що розрахунок заборгованості за договором позики підготовлений не первинним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а позивачем. Крім того в судовому засіданні представник позивача наполягав на тому, що договори факторингу, на підставі яких позивач вважає себе правонаступником прав і обов`язків позикодавця у правовідносинах із відповідачем, не свідчать про дійсне набуття позивачем прав вимоги за договором позики. Водночас, представник відповідача в судовому засіданні визнав факт отримання відповідачем від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суми позики, тобто 8200 грн, проте чи здійснював її повернення відповідач його представнику не відомо.

Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 21.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75634992 ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі - Договір №75634992).

Пунктом 1 Договору №75634992 передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

У підпунктах 2.1-2.3 п. 2 Договору №75634992 сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 8200,00 грн; строк позики (строк договору) - 30 днів; процентна ставка - 1,99%/день (фіксована); дата надання позики - 21.07.2021; дата повернення позики (останній день) - 20.08.2021; знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) - 0,70%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосвується в період карантину) - 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 906,08%; орієнтовна загальна вартість позики - 9913,39 грн.

Крім того, із п.4 Договору №75634992 судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Також зі змісту п.12 Договору №75634992 суд встановив, що цей договір був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телеконукаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Зі змісту п.18 Договору №75634992 суд встановив, що у розділі «Позичальник» міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором: udxHI6QWsc, за допомогою якого відповідач здійснив підписання означеного правочину. Також у цьому пункті Договору №75634992 міститься маска-картки, на яку позикодавець мав перерахувати позичальнику суму позики, а саме: НОМЕР_2 (а.с.15 зворот).

Із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с.16 зворот-27) судом встановлено, що у п.6.5 цього документа міститься умова, відповідно до якої, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Водночас у п.6.9 означених Правил міститься умова, згідно якої позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. Сума нарахованих процентів за понадстрокове користування позикою не може перевищувати розміру суми, визначеної Законом України «Про споживче кредитування».

Крім того із довідки про ідентифікацію, яка підготовлена ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів», суд встановив, що цим документом підтверджується, що ОСОБА_1 ідентифікований цим товариством шляхом акцептування договору позичальником у спосіб підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора udxHI6QWsc, що мало місце 21.07.2021 о 10 год 04 хв 35 сек (а.с.28).

Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» №КД-000009699/ТНПП від 11.02.2025 (а.с.29) суд встановив, що цим товариством, відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, що укладений із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено прийняття до виконання та завершення наступної платіжної операції: дата - 21.07.2021; номер платежу - 9029e6dc-d3ca-4d50-b528-92db529f5d61; сума - 8200,00 грн; отримувач - ОСОБА_3 - ЕПЗ № НОМЕР_2 .

Згідно платіжної інструкції №9029e6dc-d3ca-4d50-b528-92db529f5d61, яка безпосередньо досліджена судом, встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як відправник через ТОВ «ФК «Фінекспрес» здійснило 21.07.2021 перерахунок 8200 грн на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що є ідентичним рахунком, який зазначений позичальником у п.18 Договору №75634992 (а.с.29 зворот).

Також суд встановив, що 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2112 (далі - Договір факторингу №2112), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає за плату права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), а до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитними договорами (п.1.1.)

Перехід від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору (5.2).

Ціна продажу за цим договором становить 10 105 337,52 грн. Ціну продажу фактор (ТОВ «Фінансова компанія управління активами») сплачує на користь клієнта (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») в строк до 20.12.2022 (п.6.2, 6.3) (а.с.30 зворот-34).

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу №2112 від 21.12.2021 як додатку №4 до Договору факторингу №2112 суд встановив, що означеного дня, на виконання п.5.2 Договору факторингу №2112, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло Реєстр заборгованостей в повному обсязі відповідно до умов Договору факторингу №2112; будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру ТОВ «Фінансова компанія управління активами» як фактор немає (а.с.37).

Із акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді за Договором факторингу №2112 від 21.12.2021 як додатку №5 до Договору факторингу №2112 суд встановив, що означеного дня, на виконання п.5.2 Договору факторингу №2112, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло інформацію в електронному вигляді; будь-яких зауважень до переданої інформації в електронному вигляді ТОВ «Фінансова компанія управління активами» як фактор немає (а.с.38).

Відповідно до графи №5720 Реєстру прав вимоги №4 від 21.12.2021 як Додатку №1 до Договору факторингу №2112 суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , згідно Договору №75634992 від 21.07.2021, що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором: udxHI6QWsc, позика за яким була перерахована 21.07.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , в сумі 27781,60 грн, з яких: 8200 грн - сума заборгованості за тілом, та 19581,60 грн - сума заборгованості по процентам за користування (а.с.38 зворот - 39).

Також згідно акту звірки взаємних розрахунків за період з грудня 2021 року до грудня 2023 року за Договором факторингу №2112 суд встановив, що 21.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перерахувало, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» отримало 10 105 337,52 грн, що відповідає ціні продажу згідно Договору факторингу №2112, яка обумовлена у п.6.2 означеного правочину (а.с.40).

Крім того із договору факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року (далі - Договір факторингу №310323-ФМ) суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає за плату права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), а до ТОВ «Фінпром Маркет» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за кредитними договорами (а.с. 41-45).

Перехід від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору (5.2).

Ціна продажу за цим договором становить 13 137 615 грн. Ціну продажу фактор (ТОВ «Фінпром Маркет) сплачує на користь клієнта (ТОВ «Фінансова компанія управління активами») в строк до 30.11.2024 (п.6.2, 6.3).

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу №310323-ФМ як додатку №4 до Договору факторингу №310323-ФМ суд встановив, що означеного дня, на виконання п.5.2 Договору факторингу №310323-ФМ, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло Реєстр заборгованостей в повному обсязі відповідно до умов Договору факторингу №310323-ФМ; будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру ТОВ «Фінпром Маркет» як фактор немає (а.с.47 зворот).

Із акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді за Договором факторингу №310323-ФМ як додатку №5 до Договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 суд встановив, що означеного дня, на виконання п.5.2 Договору факторингу №310323-ФМ, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло інформацію в електронному вигляді; будь-яких зауважень до переданої інформації в електронному вигляді ТОВ «Фінпром Маркет» як фактор немає (а.с.48 зворот).

Відповідно до графи №5709 Реєстру прав вимоги від 31.03.2023 як Додатку №1 до Договору факторингу №310323-ФМ суд встановив, що ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , згідно Договору №75634992 від 21.07.2021, що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором: udxHI6QWsc, позика за яким була перерахована 21.07.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , в сумі 27781,60 грн, з яких: 8200 грн - сума заборгованості за тілом, 19581,60 грн - сума заборгованості по процентам за користування (а.с.49 зворот - 50).

Також згідно акту звірки взаємних розрахунків за Договором факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 суд встановив, що ТОВ «Фінпром Маркет» 28.12.2023, 31.03.2024 та 31.10.2024 перерахувало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 28.12.2023, 31.03.2024 та 31.10.2024 отримало сукупно 13 137 615 грн, що відповідає ціні продажу згідно Договору факторингу 310323-ФМ від 31.03.2023, яка обумовлена у п.6.2 означеного правочину (а.с.49).

Згідно розрахунку суми заборгованості за Договором позики №75634992, що підготовлений позивачем, суд встановив, що, станом на 24.02.2025, сукупна заборгованість відповідача перед позивачем згідно Договору №75634992 становить 27781,60 грн, з яких: 8200 грн - сума заборгованості за тілом, та 19581,60 грн - сума заборгованості по процентам за користування. Водночас із цього письмового доказу суд встановив, що первинним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» проценти за користування позикою нараховані відповідачу за період з 22.07.2021 до 18.11.2021 із застосуванням відсоткової ставки 1,99%, що у грошовому виразі становить 163,18 грн/день. Крім того, із означеного письмового доказу суд встановив, що ані ТОВ «Фінансова компанія управління активами», ані ТОВ «Фінпром Маркет» не здійснювали нарахування відповідачу відсотків за користування сумою позикою у період після 18.11.2021 (а.с.6-8).

Також із довідки АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0./7-250310/55628-БТ та виписки за договором №б/н за період з 21.07.2021 до 21.07.2021, що надійшли до суду на виконання ухвали від 28.02.2025, судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» було емітовано картку № НОМЕР_3 , а також встановлено той факт, що 21.07.2021 відбулося зарахування на картковий рахунок відповідача грошових коштів у розмірі 8200 грн (а.с.81-82).

І на сам кінець, із довідки військової частини № НОМЕР_4 від 21.03.2025 №246 суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом з 08 березня 2022 року по теперішній час.

Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі - Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).

Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право грошової вимоги до відповідача за Договором №75634992 на підставі Договору факторингу №2112 у взаємозв`язку із умовами Договору факторингу №310323-ФМ.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору №75634992, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а саме: udxHI6QWsc.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 8200 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору №75634992 у строки, передбачені цим правочином.

Водночас матеріалами справи, зокрема, тими, що надійшли від АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 28.02.2025, підтверджується той факт, що сума позики, що була обумовлена між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 і відображена у п.п.2.1 п.2 Договору №75634992, була отримана відповідачем саме 21.07.2021 шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» і зазначений у п.18 Договору №75634992.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У судовому засіданні, що відбулося 24.04.2025, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Яцюк М.В. беззастережно визнав той юридичний факт, що відповідач у справі, уклавши із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №75634992, отримав у позику грошові кошти в сумі 8200 грн. У суду не виникло обгрунтованих сумнівів щодо добровільності визнання представником відповідача означеного юридичного факту.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором №75634992 як первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступникам: ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 8200 грн в рахунок погашення тіла позики підлягає задоволенню.

Разом з тим, щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 19581,60 грн, суд зазначає про таке.

Так, із безпосередньо дослідженого в судовому засіданні розрахунку згідно Договору №75634992, що підготовлений позивачем, станом на 24.02.2025 (а.с.6-8), розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем по сплаті відсотків за користування отриманими у позику коштами становить 19581,60 грн. Ця заборгованість ТОВ «Фінпром Маркет» була нарахована позичальнику ОСОБА_1 за період із 22.07.2021 до 18.11.2021 включно (стовбці «Дата операції» та «Нараховано процентів»).

Водночас суд встановив, що саме означена вище сума заборгованості по сплаті відповідачем відсотків за Договором №75634992, без будь яких змін та корегувань, переходила від первинного до нового кредитора, тобто від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», та від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі відповідно Договору факторингу №2112 та Договору факторингу №310323-ФМ

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18), сформувала правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Відповідно до підпункту 2.2 п.2 у взаємозв`язку із умовами п.4 Договору №75634992, сторони погодили, що строк позики становить 30 днів, а проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за Договором №75634992, в частині сплати відсотків за користування сумою позики протягом усього строку позики, не виконав, то розмір заборгованості по відсоткам складає 4 895,40 грн (8200 грн (сума позики) х 1,99% (процентна ставка (базова) згідно п.п. 2.3 п.2 Договору №75634992) х 30 днів (строк позики)).

Отже, за умов Договору №75634992, що були погоджені сторонами, позивач як правонаступник первинного позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» має право на стягнення відсотків лише у межах строку позики у розмірі базової процентної ставки, що узгоджується із положеннями п.п.2.3. п.2 Договору №75634992.

Водночас посилання позивача, як на підставу для нарахування відсотків у розмірі 19581,60 грн, на положення п.6.5 та 6.9 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с.16 зворот - 27) судом відхиляються з огляду на таке.

Дійсно до позовної заяви позивачем додані означені вище Правила, зміст яких містить п.6.5, 6.9, що надавали право первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснювати нарахування відсотків, розмір яких обумовлений у п.п.2.3 п.2 Договору №75634992, починаючи з першого дня понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Однак, із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), судом встановлено, що їх умови не містять підпису позичальника ОСОБА_1 , в тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.27 зворот). На підставі цього суд робить висновок, що належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що сторони Договору №75634992 обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами матеріали справи не містять.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У цьому контексті суд вважає за необхідне звернути увагу сторін, що зміст п.п.5.1 п.5 Договору №75634992, не містить інформації, що відповідач ОСОБА_1 ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ саме із Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що затверджені наказом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №14/05/2021 від 14.05.2021, які додані позивачем до позову і саме на яких цим учасником справи грунтуються вимоги про стягнення відсотків за користування сумою позики в розмірі 19581,60 грн.

Подібні правові висновки щодо недоведення позивачем факту погодження певних умов у кредитних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №460/4070/18-ц (провадження №61-9156св20), від 13 травня 2021 року у справі №359/4430/18 (провадження №61-17911ск19), що судом застосовуються у конкретній справі з метою дотримання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем відомості щодо розміру заборгованості за відсотками в розмірі 19581,60 грн не відповідають умовам Договору №75634992 та означеним вище правовим висновкам Верховного Суду в подібних правовідносинах, а відтак розмір заборгованості по несплаченим відповідачем відсоткам перед первісним позикодавцем за Договором №75634992 від 21.07.2021 становить 4 895,40 грн.

Таким чином, ураховуючи викладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору №75634992, з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за несплаченими відсотками за Договором №75634992 від 21.07.2021 у розмірі 4 895,40 грн.

Що стосується заперечень представника відповідача, які викладені у відзиві на позов, і стосуються того, шо, згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», до відповідача не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, то суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто на день укладення Договору №75634992, а також періоду нарахування відсотків, тобто до 18.11.2021, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року в справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Відповідно до довідки військової частини № НОМЕР_4 від 21.03.2025 №246, що долучена представником відповідача до відзиву на позовну заяву, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом, починаючи із 08.03.2022 по теперішній час.

З огляду на те, що договір позики №75634992 був укладений 21.07.2021 та відсотки підлягали нарахуванню в строк із 22.07.2021 до 20.08.2021, тобто до набуття відповідачем пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (з 08.03.2022), тому підстав для застосування вказаного Закону до даних правовідносин суд не вбачає.

Що стосується заперечень представника відповідача, які викладені у відзиві на позов, і стосуються відсутності в матеріалах справи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності дійсної вимоги за договорами факторингу з підстав того, що неможливо встановити порядок розрахунку боргу відповідача, складові частини боргу тощо, то суд зазначає про таке.

У пунктах 37, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року в справі №906/1174/18 (провадження № 12-1гс21), на підставі аналізу положень ст.509, 510, 512, 513, 514 ЦК України, зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року в справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора (постанова Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 (провадження № 61-15338св20)).

Безпосередньо дослідивши у судовому засіданні, що відбулося 24.04.2025, Договори факторингу №2112 та №310323-ФМ, на підставі яких позивач набув право вимоги за Договором №75634992, а також додатки до них і докази їх оплати факторами клієнтам, суд дійшов висновку, що ними підтверджується факт переходу саме дійсної вимоги спочатку від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» то ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а надалі від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» з огляду на таке.

21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено Договір факторингу №2112, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає за плату права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), а до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитними договорами (п.1.1.)

Перехід від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору (5.2).

Таким чином, моментом переходу права грошової вимоги за Договором факторингу №2112 є підписання додатків №4 та №5 до договору, а не здійснення фактором оплати за договором факторингу, факт якої у спірних правовідносинах не впливає як на перехід права грошової вимоги, так і на права та обов`язки відповідача.

Ціна продажу за цим договором становить 10 105 337,52 грн. Ціну продажу фактор (ТОВ «Фінансова компанія управління активами») сплачує на користь клієнта (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») в строк до 20.12.2022 (п.6.2, 6.3) (а.с.30 зворот-34).

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу №2112 від 21.12.2021 як додатку №4 до Договору факторингу №2112, що складений на виконання п.5.2 Договору факторингу №2112, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло Реєстр заборгованостей в повному обсязі відповідно до умов Договору факторингу №2112; будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру ТОВ «Фінансова компанія управління активами» як фактор немає (а.с.37).

Із акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді за Договором факторингу №2112 від 21.12.2021 як додатку №5 до Договору факторингу №2112, що складений на виконання п.5.2 Договору факторингу №2112, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло інформацію в електронному вигляді; будь-яких зауважень до переданої інформації в електронному вигляді ТОВ «Фінансова компанія управління активами» як фактор немає (а.с.38).

Відповідно до графи №5720 Реєстру прав вимоги №4 від 21.12.2021 як Додатку №1 до Договору факторингу №2112, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , згідно Договору №75634992 від 21.07.2021, що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором: udxHI6QWsc, позика за яким була перерахована 21.07.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , в сумі 27781,60 грн, з яких: 8200 грн - сума заборгованості за тілом, 19581,60 грн - сума заборгованості по процентам за користування (а.с.38 зворот - 39).

Також згідно акту звірки взаємних розрахунків за Договором факторингу №2112, за період з грудня 2021 року до грудня 2023 року, вбачається, що 21.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перерахувало, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» отримало 10 105 337,52 грн, що відповідає ціні продажу згідно Договору факторингу №2112, яка обумовлена у п.6.2 означеного правочину (а.с.40).

Крім того із договору факторингу №310323-ФМ встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає за плату права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), а до ТОВ «Фінпром Маркет» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за кредитними договорами (а.с. 41-45).

Перехід від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору (5.2).

Таким чином, моментом переходу права грошової вимоги за Договором факторингу №310323-ФМ є підписання додатків №4 та №5 до договору, а не здійснення фактором оплати за договором факторингу, факт якої у спірних правовідносинах не впливає як на перехід права грошової вимоги, так і на права та обов`язки відповідача.

Ціна продажу за цим договором становить 13 137 615 грн. Ціну продажу фактор (ТОВ «Фінпром Маркет) сплачує на користь клієнта (ТОВ «Фінансова компанія управління активами») в строк до 30.11.2024 (п.6.2, 6.3).

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу №310323-ФМ як додатку №4 до Договору факторингу №310323-ФМ, що підписаний на виконання п.5.2 Договору факторингу №310323-ФМ, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло Реєстр заборгованостей в повному обсязі відповідно до умов Договору факторингу №310323-ФМ; будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру ТОВ «Фінпром Маркет» як фактор немає (а.с.47 зворот).

Із акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді за Договором факторингу №310323-ФМ як додатку №5 до Договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, що складений на виконання п.5.2 Договору факторингу №310323-ФМ, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло інформацію в електронному вигляді; будь-яких зауважень до переданої інформації в електронному вигляді ТОВ «Фінпром Маркет» як фактор немає (а.с.48 зворот).

Відповідно до графи №5709 Реєстру прав вимоги від 31.03.2023 як Додатку №1 до Договору факторингу №310323-ФМ встановлено, що ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , згідно Договору №75634992 від 21.07.2021, що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором: udxHI6QWsc, позика за яким була перерахована 21.07.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , в сумі 27781,60 грн, з яких: 8200 грн - сума заборгованості за тілом, 19581,60 грн - сума заборгованості по процентам за користування (а.с.49 зворот - 50).

Також згідно акту звірки взаємних розрахунків за Договором факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 встановлено, що ТОВ «Фінпром Маркет» 28.12.2023, 31.03.2024 та 31.10.2024 перерахувало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 28.12.2023, 31.03.2024 та 31.10.2024 отримало сукупно 13 137 615 грн, що відповідає ціні продажу згідно Договору факторингу 310323-ФМ від 31.03.2023, яка обумовлена у п.6.2 означеного правочину (а.с.49).

З огляду на викладені вище факти і письмові докази, що їх підтверджують, суд встановив, що оскільки як первинний позикодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і наступний кредитор - ТОВ «Фінансова компанія управління активами», передали відповідно ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» дійсну грошову вимогу за конкретно визначеним правочином - Договором №75434992, який додатково ідентифікований як за даними позичальника (прізвище, ім`я, по батькові та РНОКПП), так і за одноразовим ідентифікатором, за допомогою якого означений договір був підписаний позичальником, а також містить конкретно визначений розмір заборгованості, що відступається, зокрема, із розмежуванням як за основною сумою позики, так і за відсотками, які були чинними (існували) на момент її передачі новим кредиторам, беручи до уваги, що ані Договір факторингу №2112, ані Договір факторингу №310323-ФМ не визнані недійсними у встановленому законом порядку та не є нікчемними, тому суд дійшов висновку, що перехід прав грошової вимоги за Договором №75634992 до ТОВ «Фінпром Маркет» відбулося у чіткій відповідності до положень ст.509,510, 512, 513, 514 ЦК України.

У зв`язку із цим, суд відхиляє означену вище підставу для відмови у задоволенні позову, що викладена представником відповідача у відзиві на позов.

Щодо твердження представника відповідача адвоката Яцюка М.В., що розрахунок заборгованості за договором позики підготовлений не первинним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а позивачем, що, на думку адвоката, є підставою для відмови в задоволенні позову, то суд зазначає про таке.

Із дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за Договором позики №75634992, що підготовлений позивачем, суд встановив, що він стосується саме заборгованості за Договором №75634992, містить період нарахування відсотків за користування позикою, а також найменування позикодавця, хто здійснив відповідне нарахування за відповідний період; дані означеного розрахунку заборгованості логічно узгоджуються із даними реєстрів боржників від 21.12.2021 та 31.03.2023, на підставі, зокрема, яких відбувався перехід права вимоги від позикодавців: від «ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет» (а.с.6-8).

З огляду на викладене, суд зробив висновок, що розрахунок заборгованості за Договором позики №75634992 відповідає критерію письмового доказу, що обумовлені диспозицією ст.95 ЦПК України, містить інформацію щодо предмета доказування, тобто є належним доказом (ст.77 ЦПК України), підготовлений правонаступником первинного позикодавця у спірних правовідносинах, до якого перейшло право за дійсною вимогою, а тому підстав для відхилення означеного доказу суд не вбачає.

Що стосується прохання позивача, що викладене у п.4 прохальної частини позовної заяви, про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3500 грн, то суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/10120/24, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).

Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, укладеного між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с.51-53); 2) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги як Додаток №1 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с.54); 3) акту приймання-передачі наданої правничої допомоги як Додаток №2 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с.54 зворот); 4) витягу з акту №7-П приймання-передачі наданої правничої допомоги як Додаток №2 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024. (а.с.55); 5) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги як Додаток №1 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с.55 зворот-56); 6) платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579932570.1 від 30.01.2025 (а.с.57).

У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. у конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження як факту надання відповідного виду правничої допомоги, так і оплати вартості такої допомоги.

Суд також погоджується із позивачем, що вартість правничої допомоги в розмірі 3500 грн є співмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (підготовкою позовної заяви), часом, витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом виконаної роботи та ціною позову.

Водночас, положеннями п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення із відповідача заборгованість у загальному розмірі 27 781,60 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, в розмірі 13 095,40 грн, що складає 47,14% від ціни позову (13095,40/27781,60), тому із відповідача на користь позивача, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1649,90 грн (3500 х 0,4714).

Водночас, питання розподілу витрат відповідача на надання професійної правничої допомоги суд не здійснює, оскільки крім попередньо (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, де міститься інформація про розмір означених витрат, матеріали справи не містить доказів, перелік яких викладений у ст.137 ЦПК України. Крім того, представником відповідача, до часу переходу до стадії ухвалення судового рішення, зроблена заява про надання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Вказані обставини є процесуальною перешкодою у розподілі витрат відповідача на надання професійної правничої допомоги безпосередньо цим судовим рішенням.

Що стосується стягнення із відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору, то суд зазначає про таке.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Водночас ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із дослідженої судом платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579933172.1 від 19.02.2025 встановлено, що позивачем сплачено 2422,40 грн в рахунок оплати судового збору за подачу позовної заяви (а.с.1).

Водночас із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення із відповідача заборгованість у загальному розмірі 27 781,60 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, в розмірі 13095,40 грн, що складає 47,14% від ціни позову (13095,40/27781,60), тому із відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1141,92 грн, тобто 47,14% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2422,40 х 0,4714).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 13095,40 грн, з яких: 8200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 4895,40 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того із відповідача на користь позивача слід стягнути 1649,90 грн - витрат на професійну правничу допомогу, та 1141,92 грн - судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 509, 510, 512, 513, 514, 527, 530, 610, 626, 628, 634, 638, 1046-1050, 1077, 1082 ЦК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 95, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №75634992 від 21 липня 2021 року в розмірі 13095 (тринадцять тисяч дев`яносто п`ять) гривень 40 (сорок) копійок, з яких: 8200 (вісім тисяч двісті) гривень - заборгованість за основною сумою боргу, та 4895 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 40 (сорок) копійок - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1141 (одна тисяча сто сорок одна) гривня 92 (дев`яносто дві) копійки та 1649 (одна тисяча шістсот сорок дев`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок - витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 2791 (дві тисячі сімсот дев`яносто одну) гривню 82 (вісімдесят дві) копійки.

У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 28 квітня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПУО: 43311346, місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий: О. В. Петренко