Провадження № 2/591/2547/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Полякової А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Куценко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/12863/24 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про виключення жилого приміщення з числа службових,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що він працював у Військовому артилерійському училищі 1997 року та на підставі ордеру, виданого Конотопською квартирно-експлуатаційною частиною Міністерства оборони СРСР, разом зі своєю сім`єю отримав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , якій було надано статус «службова». Конотопська КЕЧ припинена у зв`язку з визнанням її банкрутом. Має намір приватизувати квартиру і тому звертався до відповідача та до КЕЧ м. Суми з відповідними заявами, у задоволенні яких було відмовлено відповідачем у зв`язку з відсутністю клопотання від підприємства, яке надавало житло, КЕЧ м. Суми у зв`язку з тим, що не є розпорядником майна. Проживає у спірній квартирі разом зі своєю сім`єю протягом тривалого чассу, вона не використовується як службова. Не має можливості приватизувати квартиру у зв`язку із наявністю у неї статусу службової.

Просить винести рішення про виключення жилого приміщення з числа службових за адресою: АДРЕСА_1 , яке було надане позивачу та членам сім`ї, згідно ордеру № 54 від 20.11.1997.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02.01.2025 відкрито провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. Призначено судове засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечував. Пояснив, посилаючись на п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 що виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відповідач за відсутності такого клопотання не має законних підстав виключити приміщення з числа службових, адже спірне службове житло надано у користування позивачу іншим органом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із зазначених підстав, додатково пояснив, що протягом тривалого часу проживає у квартирі разом із сім`єю і у зв`язку з відсутністю організації, яка видавала ордер, не має можливості її приватизувати, перебуває у стані невизначеності стосовно житла. Є пенсіонером по вислузі років у зв`язку із виходом у відставку у 2011 році.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову із зазначених у відзиві підстав. Додатково пояснила, що балансоутримувачем спірної квартири значиться Конотопська КЕЧ, яка припинена. Рішення про передачу квартири у комунальну власність не приймалось.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до копії ордеру на жиле приміщення № 54 від 20.11.1997, що видано Конотопською квартирно-експлуатаційною частиною Міністерства оборони СРСР, позивачу разом з дружиною надано право на зайняття службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

З довідки Управління «ЦНАП у м. Суми» вбачається що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач з 17.12.1997 та його донька ОСОБА_2 з 22.08.2008 (а.с.6). Дружина позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

З копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Конотопська квартирно-експлуатаційна частина району припинена 20.02.2008 у зв`язку з визнанням її банкрутом (а.с. 8-9).

Управління «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради на заяву позивача від 22.11.2024 повідомило про те, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.07.1983 року № 270 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було включено в число службових жилих приміщень. Рішення про виключення вищевказаної квартири з числа службових виконавчим комітетом Сумської міської ради не приймалось (а.с.11).

21.11.2024 позивач звернувся із заявою до Сумського міського голови та просив прийняти рішення про виключення квартири з числа службових приміщень для подальшої приватизації (а.с. 12).

05.12.2024 Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради позивачу надано відповідь з посиланням на п. 6 положення «Про службові жилі приміщення», затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 04 лютого1988 року про те, що виключення жилого приміщення з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємств, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної ради. Службова квартира була надана позивачу у користування Конотопською КЕВ. У зв`язку з відсутністю клопотання від організації, яка надала службову квартиру, задовольнити заяву виконавчий комітет Сумської міської ради не має законних підстав (а.с. 13).

02.12.2024 позивач звернувся до КЕВ м. Суми із заявою, в якій просив звернутися з клопотанням про виключення житлового приміщення з числа службових (а.с. 15).

Листом від 06.12.2024 КЕВ м. Суми повідомив, що позивач не перебуває в списках загальної та пільгової черг військовослужбовців Сумського гарнізону, які перебувають на квартирному обліку. Направлення клопотання до органів місцевого самоврядування щодо виключення квартири з числа службових не є можливим, оскільки КЕВ м. Суми не є розпорядником та балансоутримувачем зазначеного в заяві майна (а.с. 14).

Позивач отримує пенсію за вислугу років з 2011 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 22)

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 118 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК УРСР) встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно із пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення» (далі - Положення) жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

З огляду на вказане, виключення квартири з числа службових, має проводитися на підставі рішення компетентного органу, зокрема у разі, якщо відпала потреба його використання, як службового.

Факт довгострокового проживання позивача та членів його сім`ї не є підставою для виключення спірної квартири з числа службових. Також не передбачено законом можливість виключення службового житла в зв`язку з реорганізацією підприємства, установи чи організації, яка надавала службове житло.

В матеріалах справи відсутні докази того, що стосовно позивача порушено питання про виселення із займаного ним житла чи створюються перешкоди у користуванні службовим житлом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Натомість ні стаття 125 ЖК УРСР, що визначає перелік осіб, яких не може бути виселено із службових жилих приміщень без надання іншого житла, ані стаття 47 Конституції України, не дають позивачу підстав для правомірних очікувань задоволення заявленого у розглядуваній справі позову.

При вселенні у квартиру за адресою АДРЕСА_1 позивач був обізнаний про її статус службового житла.

Відповідно до положення частини другої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації.

Враховуючи вказане, підстави для задоволення позовних вимог про виключення з числа службових квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке було надане згідно ордеру № 54 від 20 листопада 1997 року, відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради про виключення з числа службових квартири за адресою: АДРЕСА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 18.04.2025.

Суддя О.О. Ніколаєнко