Справа № 953/1463/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря - Максимовської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області, 3-я особа Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди ,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, шляхом подання його в системі «Електронний суд», яким просить стягнути з відповідача на користь держави штраф у розмірі 1514000 за рахунок бюджетних асигнувань за умисну відмову від виконання судового рішення у справі №642/6866/24; стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 16000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань, зобов`язати відповідача виконати судове рішення у справі №642/6866/24.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем умисно не виконується судове рішення у справі №642/6866/24 від 13.01.2025р., не внесені відомості до ЄРДР за її заявою та не наданий витяг з ЄРДР. Зазначені дії відповідача спричинили їй моральну шкоду у вигляді душевних страждань, які вона оцінює в сумі 16000 грн.

Відповідач - ГУ НПУ в Харківській області, у відзиві на позов, проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що позивачем не доведено наявність спричинення їй моральної шкоди . Також зазначив, що судове рішення у справі №642/6866/24 виконано, внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою позивача до ЄРДР 22.01.2025р. та розпочате досудове розслідування, про що позивач повідомлена.

Третя особа - у поданих пояснення зазначила, що моральна шкода не доведена позивачем , відсутні докази наявності усіх складових для відшкодування шкоди - протиправна поведінка, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою.

Ухвала суду відкрито провадження у справі, справа призначена до судового розгляду, відмовлено в клопотання про витребування доказів, провадження в частині заявлених вимог про стягнення штрафу та , зобов`язання відповідача виконати судове рішення у справі №642/6866/24 - закрито.

Позивач, відповідач та третя особа подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної шкоди, тощо.

Згідно наданих документів вбачається, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 09.01.2025р. по справі №642/6866/24, провадження №1квс/642/31/25 , в порядку КПК України розглянута скарга ОСОБА_1 та постановлено зобов`язати уповноважених осіб ГУНП в Харківській області протягом 24 годин з моменту отримання копії ухвали в порядкуст.214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_1 від 14.10.2024 про вчинення кримінального правопорушення, розпочати досудове розслідування та надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвал Ленінського районного суду м.Харкова по справі №642/6866/24, провадження №1квс/642/31/25 від 13.01.2025р. суду не надано.

22.01.2025р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 були внесені відомості за заявою ОСОБА_1 від 14.10.2024, на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Харкова справа №642/6866/24, провадження №1кс/642/31/25 , за кваліфікацією ч.2 ст. 382 КК України, про що повідомлено позивача, надіслано їй витяг з ЄРДР та повідомлення про початок досудового розслідування, що підтверджується самим витягом, листами та квитанціями про направлення позивачу поштової кореспонденції.

Додатково 18.02.2025 на особисту електронну адресу ОСОБА_1 , яка була вказана у заяві ІНФОРМАЦІЯ_1 , відправлено повідомлення про початок досудового розслідування від 22.01.2025 за вищевказаним фактом.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч.1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

В даному випадку, відсутні підстави для застосування положень частини першої статті 1176 ЦК України, внаслідок чого підняють застосуванню загальні положення, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу), а тому обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) відповідача у виді відшкодування шкоди, є встановлення протиправності в діях відповідача .

Статтею ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п.п.3, 10, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них.

Виходячи із наведеного, право на компенсацію моральної шкоди виникає не автоматично при вчиненні заподіювачем шкоди будь-яких неправомірних діянь, а за умови доведення особою, в чому саме полягають моральні страждання і які втрати немайнового характеру вони спричинили.

Позивач зазначає, що неправомірні дії ГУ НП України нанесли їй шкоду у вигляді душевних страждань, внаслідок невиконання рішення Ленінського районного суду м.Харкова .

Разом з тим, позивачем не надведено та не надано доказів наявності душевних страждань , внаслідок неправомірних дій відповідачів та в чому саме вони полягали, і які втрати немайнового характеру вони спричинили.

З наданих суду документів, вбачається, що ухвала Ленінського районного суду від 09.01.2025р. про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 була внесена, розпочате досудове розслідування, про що ОСОБА_1 повідомлена поштовим зв`язком, що підтверджуються поштовими квитанціями та направлено електронну адресу позивача .

Отже позивачем не доведено наявність моральної шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 81, 83, 89, 91, 141, 230, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ухвалив :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління національної поліції в Харківській області (61002, м.Харків. вул.Жон Мироносець,б.5, ), 3-я особа Державна казначейська служба України (01601, м.Київ, вул.Бастіона,б.6) про відшкодуванні шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Повний текст виготовлений 16.04.2025р. .

Суддя Бородіна Н.М.