Справа № 278/3193/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Вербовської Н., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" (на далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернулось до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальній сумі 48630,84 грн та судових витрат по справі.

В обґрунтування позову посилалися на наступне.

12.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» (далі - первісний кредитор) та ОСОБА_1 (далі - відповідач або позичальник) було укладено договір про споживчий кредит № 103354057 (а.с. 7-12), за яким відповідач отримав кредит, заборгованість по якому не погашена та складає 22275,00 грн.

28.11.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 28112023 (а.с. 15-17), у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" передає (відступає) ТОВ «Мілоан" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Мілоан» приймає належні ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

06.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 6838648 (а.с. 27-31), за яким відповідач отримав кредит, заборгованість по якому не погашена та складає 26355,84 грн.

07.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 6838648 від 06.07.2023 року, в якій сторони домовилися про збільшення суми кредиту на 4200,00 грн (а.с.35).

13.02.2024 року між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" та ТОВ «Авентус Україна» укладено Договір факторингу № 13022024 (а.с. 39-40) (далі - договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" передає (відступає) ТОВ «Авентус Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Авентус Україна» приймає належні ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

ІІ. Процедура та позиції сторін.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 63).

У судове засідання сторони не з`явились. Поштове відправлення з судовою повісткою та копією ухвали від відповідача повернулося до суду неврученим (а.с. 15-16).

У визначений ухвалою суду строк для подання відзиву, відповідач відзив на позовну заяву на адресу суду не надав. Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

05.08.2024 року ухвалою суду було постановлено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 67).

ІІІ. Фактичні обставини справи, які встановлені судом.

12.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 103354057, за яким позичальник ОСОБА_1 отримав готівкою кредит у сумі 6000,00 грн; строк позики - 102 дні, з них пільговий період 12 днів, поточний період 90 днів; процентна ставка 1.50 % в день протягом пільгового періоду, 3.00 % в день протягом поточного періоду (а.с. 13-14).

28.11.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 28112023 (а.с. 15-17), у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" передає (відступає) ТОВ «Мілоан" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Мілоан» приймає належні ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Також на підтвердження цього є акт прийому-передачі реєстру боржників від 28.11.2023 року (а.с. 18).

06.07.2023 року між між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6838648, за яким позичальник ОСОБА_1 отримав готівкою кредит у сумі 7000,00 грн; строк позики - 360 днів; стандартна процентна ставка 1.99 % в день, знижена процентна ставка (діє з дня видачі кредиту до 14.07.2023 року) 1.393 % в день (а.с. 33-34).

07.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 6838648 від 06.07.2023 року, в якій сторони домовилися про збільшення суми кредиту на 4200,00 грн (а.с.35), що разом складає 11200,00 грн до 08.07.2023 року.

13.02.2024 між між ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" та ТОВ «Авентус Україна» укладено Договір факторингу № 13022024 (а.с. 39-40) у відповідності до умов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" передає (відступає) ТОВ «Авентус Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Авентус Україна» приймає належні ТОВ "Фінансова компанія "Європейська компанія з повернення боргів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Також на підтвердження цього є акт прийому-передачі реєстру боржників від 13.02.2024 року (а.с. 41).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 103354057 від 12.07.2023 року, за період з 28.11.2023 по 30.04.2024 року відповідач має заборгованість у сумі 22275,00 грн, з яких: 5400,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16275,00 грн сума заборгованості за відсотками, 600 грн сума заборгованості за комісією (а.с. 20).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6838648 від 06.07.2023 року, за період з 13.02.2024 по 30.04.2024 року відповідач має заборгованість у сумі 26355,84 грн, з яких: 11200 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 15155,84 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 43).

IV. Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновок.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

У відповідності до вимог ст. 6, ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено вимогами ст. 1055 ЦК України.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

За приписом ст. 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 указаного Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що спірний кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Водночас, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що кредитні кошти за спірним кредитним договором були отримані відповідачем ОСОБА_1 .

У матеріалах справи відсутні копії первинних документів, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів відповідачу; докази користування кредитними коштами, належний розрахунок нарахування процентів по спірному кредитному договору.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов спірних кредитних договорів про надання коштів у позику № 103354057 від 12.07.2023 року та № 6838648 від 06.07.2023 року первинні кредитори перерахували на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 кредитні кошти.

У той же час позивачем не було надано суду доказів (щодо отримання кредитних коштів відповідачем) як і не було заявлено відповідних клопотань про витребування таких доказів у осіб, які ними володіють/знаходяться у розпорядженні (банківських установ щодо перерахування/зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, оскільки така інформація містить банківську таємницю).

З огляду на викладене, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат по справі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 28.04.2025 року.

Суддя О. М. Дубовік