Справа № 344/2888/23
Провадження № 2/344/216/25
У Х В А Л А

23 квітня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Ласки І.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю та неефективними діями органу державної влади,-

В С Т А Н О В И В ;

21 лютого 2023 року позивач 1 ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , позивач 2 ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , позивач 3 ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулися до суду з позовом до відповідача 1 ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідача 2 ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , відповідача 3 ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , відповідача 4 Івано-Франківської обласної прокуратури, місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, буд. 11, відповідача 5 Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Української перемоги, буд. 15, відповідача 6 Державної казначейської служби України, місцезнаходження: 01014 м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю та неефективними діями органу державної влади (т.1 а.с. 1-17).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2023 року дану цивільну справу передано для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. (т.1 а.с. 143-144).

Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали (т.1 а.с. 145-146).

Ухвалою суду від 03 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (т.1 а.с. 155-157).

Ухвалою суду від 06 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про об`єднання в одне провадження справи №344/16371/22 та справи № 344/2888/23 (т. 2 а.с. 48-49).

Ухвалою суду від 27 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про залучення в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Відмовлено у прийнятті позовної заяви ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю та неефективними діями органу державної влади (т. 2 а.с. 230, 237-240).

13 березня 2023 року до суду від відповідача 4 Івано-Франківської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Крім того, у відзиві просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо закриття кримінального провадження, повернення речового доказу, неналежного оформлення протоколів слідчих дій, неналежного фіксування слідів злочину, непритягнення до кримінальної відповідальності відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 , невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (т. 1 а.с. 179-196).

Представник відповідача 4 Івано-Франківської обласної прокуратури Андрусяк Н.А. у судовому засіданні підтримала клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог, пояснила, що дані вимоги слід розглядати за правилами кримінального судочинства.

Представник позивача 3 ОСОБА_3 адвокат Хоптій М.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання Івано-Франківської обласної прокуратури, пояснивши, що дані вимоги слід розглядати саме в межах даної цивільної справи.

У судовому засіданні представник відповідача 6 Державної казначейської служби України Гамуляк О.М. підтримала клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали клопотання, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що поняття «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 303 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Таким чином, необхідною умовою для реалізації позивачами права на звернення до загального суду з позовною заявою про оскарження рішень, дій або бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури є відсутність іншого порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких суб`єктів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами заявлено вимогу про визнання неправомірними дій Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Івано-Франківській області, пов`язані із винесенням постанови про закриття кримінального провадження без вчинення необхідного об`єму слідчих, розшукових та процесуальних дій, вчиненням дій, пов`язаних із поверненням речового доказу транспортного засобу власнику, неналежного оформлення протоколів слідчих експериментів, неналежного фіксування слідів злочину, непритягненням до кримінальної відповідальності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 , невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, внесенням неправдивих відомостей.

При цьому як вбачається з позовної заяви, позивачі просять визнати досудове слідство, яке проводиться більше шести років, неефективним, на підставі чого просять стягнути моральну шкоду.

Отже, суд вважає, що позивачі мають право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора в межах кримінального провадження за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України під час досудового розслідування до слідчого судді в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позову про визнання неправомірними дій Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Івано-Франківській області, пов`язані із винесенням постанови про закриття кримінального провадження без вчинення необхідного об`єму слідчих, розшукових та процесуальних дій, вчиненням дій, пов`язаних із поверненням речового доказу транспортного засобу власнику, неналежного оформлення протоколів слідчих експериментів, неналежного фіксування слідів злочину, непритягненням до кримінальної відповідальності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 , невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, внесенням неправдивих відомостей, не належить розглядати за правилами цивільного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку іншого судочинства.

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що клопотання Івано-Франківської обласної прокуратури про закриття провадження в частині позовних вимог підлягає задоволенню.

Згідно частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Пунктом 2 частини другої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 15, 197-200, 255, 256, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання Івано-Франківської обласної прокуратури про закриття провадження у справі в частині позовних вимог задовольнити.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю та неефективними діями органу державної влади, в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Івано-Франківській області, пов`язані із винесенням постанови про закриття кримінального провадження без вчинення необхідного об`єму слідчих, розшукових та процесуальних дій, вчиненням дій, пов`язаних із поверненням речового доказу транспортного засобу власнику, неналежного оформлення протоколів слідчих експериментів, неналежного фіксування слідів злочину, непритягненням до кримінальної відповідальності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 , невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, внесенням неправдивих відомостей.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 23 квітня 2025 року.

Суддя Мелещенко Л.В.