ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2025 року м. Київ
Справа № 363/5923/23
Провадження №22-з/824/522/2025
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зірка Сервіс Еліт» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зірка Сервіс Еліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території,
Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року- залишено без змін.

19 березня 2025 року директором ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» - Рудюк О.С. до суду апеляційної інстанції подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги в розмірі 6600,00 грн.

Заява мотивована тим, що судом апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення 29 жовтня 2024 року не було вирішено питання про судові витрати, які понесло ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, та які складаються з підготовки відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 6600,00 грн.

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Головатюком С.А. 28 березня 2025 року через систему «Електронний суд» подано заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій він вказує на те, що позивачем на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу було надано виключно договір про надання правничої допомоги №19/03-24 від 19 квітня 2024 року, жодних інших доказів позивачем надано не було. З наявних у справі доказів (Договір) не можливо зрозуміти які саме послуги надавались позивачу АО «Лютко та Партнери». При цьому, умовами Договору передбачено, що після розгляду справи судом, надання правової допомоги припиняється, а Адвокатське об`єднання складає акт наданої правової допомоги. В триденний термін з моменту отримання Акту клієнт зобов`язаний його підписати. Отже, з моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції до моменту подання заяви минуло п`ять місяців, відтак позивач мав можливість надати суду окрім Договору, рахунок на оплату послуг, акт наданих послуг та документи, які підтверджують оплату послуг, однак жодного з перелічених доказів не надав.

Таким чином, покладення на відповідача компенсації за ненадані послуги позивачу з надання правничої допомоги є необгрунтованим та безпідставним, через відсутність документального підтвердження надання таких послуг. За таких обставин, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Щодо неспівмірності заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру витрат на правничу допомогу із складністю відповідної роботи, її обсягом і часом, витраченим на виконання робіт, представник вказує, що позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було надано лише відзив на апеляційну скаргу, зміст якого дублює зміст заяв по суті справи, поданих позивачем в суді першої інстанції. При цьому, в суді апеляційної інстанції правнича допомога позивачу не надавалась, а відзив на апеляційну скаргу та заяви подавались і підписувались безпосередньо директором. Тому, у випадку задоволення судом заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, витрати на професійну правничу допомогу мають бути зменшені до 0,00 грн через їх неспівмірність із складністю виконаної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 270 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати заяву без виклику сторін, оскільки судове рішення від 29 жовтня 2024 року було ухвалено у порядку письмового провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст.60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст.141 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту ч.4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19, від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18.

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу».

Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Із матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу, який було подано та підписано директором ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» - Рудюком О.С., останній зазначив, що між АО «Лютко та Партнери» та ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» було укладено договір про надання правничої допомоги №19/03-24 від 19 березня 2024 року. Обсяг фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість згідно розрахунку суми гонорару за надання правничої допомоги станом на момент звернення до суду з даним відзивом на апеляційну скаргу становить 6600,00 грн. Детальний опис робіт (наданих послуг) не подається, оскільки в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого АО «Лютко та Партнери», отже є визначеним. Просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги в розмірі 6600,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції директором товариства до відзиву було долучено копію Договору №19/03-24 від 19 квітня 2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між АО «Лютко та Партнери» та ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», в особі директора Рудюка О.С. Предметом договору є надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у справі №363/5923/23. Розділом 2 Договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує на користь АО гонорар, який є винагородою АО. Гонорар за даним Договором встановлюється у фіксованому розмірі та складає 6600,00 грн.

В розділі 3 вказаного Договору зазначено, що спосіб розрахунку за надання правової допомоги - 100% післясплата. Форма платежів: безготівкова. Оплата здійснюється протягом 30-ти банківських днів з моменту ухвалення судом рішення у справі на підставі рахунку АО. Після розгляду судової справи, надання правової допомоги припиняється, а АО складає акт надання правової допомоги /т.1 а.с. 235-237/.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року- залишено без змін.

19 березня 2025 року директором ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» - Рудюк О.С. до суду апеляційної інстанції подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги в розмірі 6600,00 грн.

Заява мотивована тим, що судом апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення 29 жовтня 2024 року не було вирішено питання про судові витрати, які понесло ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, та які складаються з підготовки відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 6600,00 грн.Жодних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до заяви долучено не було.

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Головатюком С.А. 28 березня 2025 року через систему «Електронний суд» подано заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій він вказує на те, що позивачем на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу було надано виключно договір про надання правничої допомоги №19/03-24 від 19 квітня 2024 року, жодних інших доказів позивачем надано не було. З наявних у справі доказів (Договір) не можливо зрозуміти які саме послуги надавались позивачу АО «Лютко та Партнери». При цього, умовами Договору передбачено, що після розгляду судової справи судом, надання правової допомоги припиняється, а Адвокатське об`єднання складає акт наданої правової допомоги. В триденний термін з моменту отримання Акту клієнт зобов`язаний його підписати. Отже, з моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції до моменту подання заяви минуло п`ять місяців, відтак позивач мав можливість надати суду окрім Договору, рахунок на оплату послуг, акт наданих послуг та документи, які підтверджують оплату послуг, однак жодного з перелічених доказів не надав.

Таким чином, покладення на відповідача компенсації за ненадані послуги позивачу з надання правничої допомоги є необгрунтованим та безпідставним, через відсутність документального підтвердження надання таких послуг. За таких обставин, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Щодо неспівмірності заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру витрат на правничу допомогу із складністю відповідної роботи, її обсягом і часом, витраченим на виконання робіт, представник вказує, що позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було надано лише відзив на апеляційну скаргу, зміст якого дублює зміст заяв по суті справи, поданих позивачем в суді першої інстанції. При цьому, в суді апеляційної інстанції правнича допомога позивачу не надавалась, а відзив на апеляційну скаргу та заяви подавались і підписувались безпосередньо директором. Тому, у випадку задоволення судом заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, витрати на професійну правничу допомогу мають бути зменшені до 0,00 грн через їх неспівмірність із складністю виконаної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем ТОВ « Зірка Сервіс Еліт» в суді апеляційної інстанції, виходить з такого.

З наведених обставин вбачається, що позивачем у відзиві на апеляційну скаргу було зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу, які понесло товариство в суді апеляційної інстанції складає 6600,00 грн, та є фіксованим розміром гонорару Адвокатського об`єднання. До відзиву, який було підписано і подано директором ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» долучено копію Договору №19/03-24 від 19 квітня 2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між АО «Лютко та Партнери» та ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», в особі директора Рудюка О.С..

Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2024 року залишено без змін. Однак судом апеляційної інстанції не було вирішено питання розподілу судових витрат, у зв`язку з чим директор ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 6600,00 грн.

Положеннями цивільно-процесуального законодавства передбачено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи повинен подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції директором ТОВ « Зірка Сервіс Еліт» було надано лише копію Договору №19/03-24 від 19 квітня 2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між АО «Лютко та Партнери» та ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», в особі директора Рудюка О.С., в якому зазначено що гонорар за ведення справи у суді апеляційної інстанції складає 6600,00 грн, проте, а ні до відзиву на апеляційну скаргу, а ні до заяви про ухвалення додаткового рішення директором ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» не було долучено детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, акту виконаних робіт, та/або акту приймання-передачі наданих послуг, що унеможливлює визначення обсягу наданих адвокатом послуг та розміру витрат на правничу допомогу судом з метою їх розподілу.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у випадку визначення фіксованого розміру гонорару, учасник справи не повинен доводити кількість витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги, однак повинен подати суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що відзив на апеляційну скаргу був підписаний та поданий директором ТОВ «Зірка Сервіс Еліт», жодного процесуального документу за підписом адвоката АО «Лютко та Партнери» матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що директором ТОВ «Зірка Сервіс Еліт» належним чином не обґрунтовано і не доведено перелік (обсяг) та вартість наданих адвокатом АО «Лютко та Партнери» послуг та витрат, понесених товариством на виконання договору про надання правничої допомоги №19/03-24 від 19 квітня 2024 року, тому у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції слід відмовити.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зірка Сервіс Еліт» про ухвалення додаткового рішення - залишити без задоволення.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук