Справа № 354/747/24
Провадження по справі № 2/354/100/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Єрмак Н.В., за участю секретаря Духович А.-А.Т., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначив, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер :22:002:1492 , площею 0,0416 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташованої поруч земельної ділянки кадастровий номер :22:002:1493, площею 0,0584 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказані земельні ділянки розташовані в участку Вишні с.Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області. На земельній ділянці кадастровий номер :22:002:1493 знаходиться житловий будинок садибного типу, будівництво якого завершено. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав власником сусідніх земельних ділянок кадастровий номер :22:002:3048, кадастровий номер :22:002:3049, кадастровий номер :22:002:3050, кадастровий номер :22:002:3051, кадастровий номер :22:002:2318 є ОСОБА_3 . Також в реєстрі вказано, що на земельних ділянках ОСОБА_3 розташований об`єкт незавершеного будівництва. Процент готовності-56%. Фактично на земельних ділянках, що знаходяться у власності ОСОБА_3 , споруджено готель «Дідух». На сусідніх земельних ділянках проводяться будівельні роботи. З північно-західної сторони до готелю прибудовано приміщення, які візуально проходять по межі із земельною ділянкою кадастровий номер :22:002:1492, власником якої є позивач.

Приміщення (споруди) готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » збудовані ОСОБА_3 без дотримання Містобудівних умов та обмежень, виданих виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування, детального плану території та вимог ДБН і знаходяться на межі земельної ділянки позивача. Будівництво відповідачем об`єкту нерухомості без дотримання містобудівних умов та обмежень, детального плану території і ДБН створює позивачу перешкоди і порушує право на вільне володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою кадастровий номер :22:002:1492 в участку Вишні с.Поляниця.

В зв`язку з чим, просить суд зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :22:002:1492, розташованою участок Вишні, с.Поляниця, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, шляхом реконструкції ( перебудови) об`єкту нерухомого майна (готелю «Дідух»), розташованого на земельних ділянках кадастровий номер :22:002:3048, кадастровий номер :22:002:3049, кадастровий номер :22:002:3050, кадастровий номер :22:002:3051 за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до вимог містобудівних умов та обмежень , затверджених Наказом сектору містобудування та архітектури Поляницької сільської ради №231 від 28.11.2023 року ( реєстраційний номер документу в ЄДЕССБ MU01:5905-3965-1835- 6852). Судові витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22.04.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не надходили та не застосовувались.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відзив на позов не надали.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Представником відповідача подано чотири клопотання аналогічного змісту про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі та неможливості особистої участі відповідача, у зв`язку з перебуванням останнього за межами Івано-Франківської області.

Суд розцінює вищевказані дії представника відповідача саме зловживанням процесуальними правами, зважаючи на те, що вищевказаними клопотаннями представник відповідача намагається затягнути розгляд справи судом.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача по справі, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м.Яремче, с. Поляниця, участок Вишні, кадастровий номер: :22:002:1492, площа 0.0416 га, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.04.2024.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав від 03.04.2024 власником земельних ділянок кадастровий номер :22:002:3048, кадастровий номер :22:002:3049, кадастровий номер :22:002:3050, кадастровий номер :22:002:3051, кадастровий номер :22:002:2318 є ОСОБА_3 . Також, на цих земельних ділянках розташований об`єкт незавершеного будівництва, процент готовності 56%.

У відповідь на адвокатський запит Вих. 13/01/2024 від 23.01.2024 Поляницька сільська рада 25.01.2024 надала письмову відповідь, відповідно до якої мінімальна відстань від об`єкту будівництва до межі земельної ділянки згідно затвердженого детального плану території -1,30 метра.

Відповідно до Висновку експерта №4/23 про проведення будівельно-технічного дослідження від 04 жовтня 2023 року, встановлено, що при будівництві об?єкту нерухомості на земельних ділянках кадастрові номери: :22:002:3048, :22:002:3049, :22:002:3050, :22:002:3051 відстані до земельної ділянки кадастровий номер :22:002:1492 не відповідають п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». При будівництві об?єкту нерухомості на земельній ділянці кадастровий номер: :22:002:2254 відстані до земельних ділянок кадастровий номер :22:002:1492, :22:002:1493 не відповідають п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Так, відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою, другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вказані норми кореспондуються з положеннями частини першої статті 153 Земельного кодексу України, якою обумовлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

За наведених обставин, судом встановлено, що при будівництві вказаного житлового будинку відповідачем допущені порушення пункту п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Державних будівельних норм.

При цьому, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на зазначені приписи та правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Предметом позову у цій справі є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання здійснити перебудову об`єкта незавершеного будівництва.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано зокрема висновок експерта №4/23 про проведення будівельно-технічного дослідження від 04 жовтня 2023 року, яким встановлено, що при будівництві об?єкту нерухомості на земельній ділянці кадастровий номер: :22:002:2254 відстані до земельних ділянок кадастровий номер :22:002:1492, :22:002:1493 не відповідають п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Судом встановлено факт порушення прав позивача щодо користування належною йому земельною ділянкою, що підтверджується вищевикладеними доказами.

Таким чином, зазначене порушення, на думку суду, не спростовує встановлених судом порушень відповідачем зазначених будівельних норм та правил, відповідно заявлених позивачем позовних вимог.

А тому, враховуючи всі наведені обставини, а також посилання представника позивача відносно того, що зазначеним будівництвом порушено права позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Крім цього, задовольняючи позовні вимоги, суд враховує й те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування (виконати роботи по приведенню об`єкта будівництва у відповідність із проєктною документацією шляхом перебудови) та притягнення винної особи до відповідальності.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 17 липня 2019 року у справі № 462/469/14-ц (провадження № 61-23742св18); від 21 травня 2020 року у справі № 726/824/15-ц (провадження № 61-45216св18) та від 30 червня 2020 року у справі № 201/2886/15-ц (провадження № 61-4332св20).

Також, суд зазначає, що згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами, наданими позивачем, підтверджуються порушення, допущені відповідачем при будівництві житлового будинку, які дійсно порушують права позивача щодо користування належною йому земельною ділянкою, а тому позовні вимоги позивача до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання здійснити перебудову, підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :22:002:1492, розташованою участок Вишні, с.Поляниця, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, шляхом реконструкції (перебудови) об`єкту нерухомого майна (готелю «Дідух»), розташованого на земельних ділянках кадастровий номер :22:002:3048, кадастровий номер :22:002:3049, кадастровий номер :22:002:3050, кадастровий номер :22:002:3051 за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до вимог містобудівних умов та обмежень , затверджених Наказом сектору містобудування та архітектури Поляницької сільської ради №231 від 28.11.2023 року (реєстраційний номер документу в ЄДЕССБ MU01:5905-3965-1835- 6852).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 24.04.2025.

Суддя: Наталія ЄРМАК