ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 689/3010/23

Провадження № 22-ц/820/756/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

за участю апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Остапчука О.О.,

представника позивача адвоката Мілашевського М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 січня 2025 року (суддя Соловйов А.В.) за позовом Приватно-орендного підприємства «Колос» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної злочином та стягнення збитків,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року Приватно-орендне підприємство «Колос»(далі ПрОП «Колос») звернулось із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної злочином та стягнення збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16.03.2023 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та на підставі ч.4 ст.74 КК України звільнено від покарання. Вироком суду було встановлено, що ОСОБА_1 не розірвавши договір, укладений у 2010 року, 06.10.2021 року уклала ще один договір оренди землі щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:031:0130, який 08.10.2021 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Своїми діями ОСОБА_1 завдала ПрОП «Колос» матеріальних збитків в сумі 12450 грн.

Крім того, рішенням Ярмолинецького районного суду від 31.07.2023 року у справі №689/979/23 визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 06.10.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано державним реєстратором Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області 13.10.2021 року.

Посилаючись на зазначене, ПрОП «Колос» просило стягнути із ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у сумі 12450 грн., матеріальну шкоду у розмірі 141916,50 грн. за неодержані доходи у зв`язку із неможливістю користування земельною ділянкою, фактичні витрати, понесені позивачем на підготовку земельної ділянки для посіву сої у розмірі 10340,69 грн., матеріальну шкоду в сумі 2783,85 грн. (сплачені податки в бюджет, податок з доходу) та 231,99 грн. (військовий збір), матеріальну шкоду в сумі 1226,59 грн. (сплачений єдиний податок), а також понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрОП «Колос» збитки в сумі 151072,97 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрОП «Колос» 2400 грн. судового збору та 16251,71 грн. на проведення судової експертизи, усього 18651,71 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка неправомірно, за відсутності правових підстав використовувала належну позивачеві на підставі договору оренди земельну ділянку, чим завдала позивачеві шкоди, розрахунок розміру якої доведено позивачем належними доказами. Розмір завданих збитків стягнуто на підставі висновку експерта від 27.09.2024 р. №СЕ-19/123-24/6748-ЕК. Норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлюють обов`язку позивача підтвердити свої вимоги виключно розрахунками, зробленими відповідно до Методики,встановленої Кабінетом Міністрів України( ч.3 ст.157 ЗК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня1993 року №284, якою затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Вказаним порядком, визначення розміру збитку покладено на відповідні комісії, результати роботи яких оформляється актом визначення розміру збитку. Однак, матеріали справи не містять такого акта, отже розрахунок позивача щодо визначення розміру збитків та упущеної вигоду у вигляді недоотриманого доходу не є належним та допустимим доказом. Зазначає, що висновок експерта від 27.09.2024 року №СЕ-19/123-24/6748-ЕК також є неналежним доказом щодо підтвердження розміру збитків, оскільки містить істотні недоліки, які позбавляють можливості визначити розмір доходу (упущеної вигоди) позивачем. Матеріали справи не містять первинних бухгалтерських, розпорядчих, земельно-технічних матеріалів (зокрема, проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, яким здійснюється проектування полів сівозміни та перенесення в натуру (на місцевість) запроектованих полів сівозміни), які б надавали можливість беззаперечно ідентифікувати склад так званих «полів» на які посилається позивач, визначити їх площу та конкретний вид сільськогосподарських робіт виконаних позивачем, отже, позивачем не доведено документально заподіяних йому збитків та недоотриманого ним доходу (упущеної вигоди). Крім того, позивачем не доведено неможливості ним використання земельної ділянки, адже земельна ділянка відповідача не містить будь-яких огорож чи перешкод, які позбавляють можливості доступу до неї. Жодним доказом у матеріалах справи не встановленого того, що станом на квітень 2021 року, позивач не міг використовувати земельну ділянку відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрОП «Колос» не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими, та такими що не спростовують висновків суду першої інстанції. Зазначає, що факт завдання збитків у розмірі орендної плати та податків встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, а розмір упущеної вигоди та витрат підтверджено висновком експертизи. Просить апеляційну скаргу відповідачки залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та її представник адвокат Остапчук О.О. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник ПрОП «Колос» адвокат Мілашевський М.Г. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,67 га, кадастровий номер :03:031:0130, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Правдівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.08.2020 року.

Спадкодавцем ОСОБА_3 за час свого життя, а саме 08.09.2010 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,67 га, кадастровий номер :03:031:0130, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 15 років. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди (п. 34). Договір зареєстрований у Ярмолинецькому районному відділі Хмельницької РФ ЦДЗК 08.09.2010 р. за реєстровим номером 06.

Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16.03.2023 року у справі №689/1848/22, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та на підставі ч. 4 ст. 74 КК України звільнено від покарання.

За зазначеним вироком, ОСОБА_1 знаючи про умови договору оренди, повідомивши орендаря про перехід до неї прав орендодавця за вказаним договором, надавши орендареві реквізити своєї банківської карти для зарахування орендної плати та фактично отримавши 07.04.2021 року на свою банківську картку від ПрОП «Колос» грошові кошти за орендну плату у сумі 12450 грн., ОСОБА_1 ці кошти не повернула, але, не звертаючись у встановленому порядку щодо розірвання договору оренди, в кінці квітня 2021 року самостійно обробила належну їй та передану в оренду ПОП «Колос» земельну ділянку, засіяла її соєю, приховавши цей факт від ПрОП «Колос», а згодом, не розірвавши договір, укладений у 2010 року, 06.10.2021 року уклала щодо цієї земельної ділянки договір оренди землі із ОСОБА_4 , який 08.10.2021 року зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такими діями потерпілому було заподіяно шкоди в розмірі 12450 грн. Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 31.07.2023 року у справі №689/979/23 визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 06.10.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований державним реєстратором, Ярмолинецької селищної ради, Ярмолинецького району, Хмельницької області 13.10.2021 року. Вказане рішення набрало законної сили 31.08.2023 року.

За висновком експертизи від 27.09.2024 р. №СЕ-19/123-24/6748-ЕК на поставлене на вирішення експерта питання чи підтверджується документально розрахунок ПрОП «Колос» від 01.12.2023 року №61 щодо завданих ПрОП «Колос» збитків внаслідок невиконання умов договору оренди землі від 08.09.2010 року орендодавцем ОСОБА_1 шляхом самостійного оброблення нею у квітні 2021 року земельної ділянки площею 2,6743 га кадастровий номер :03:031:0130, надано висновок, що за матеріалами бухгалтерського обліку та звітності, документально підтверджуються завдані збитки (упущена вигода) ПОП «Колос», внаслідок невиконання умов договору оренди землі від 08.09.2010 року, що призвело до неможливості отримання ПрОП «Колос» врожаю сої з земельної ділянки в кількості 7,766 т. та упущеної вигоди у вигляді недоотриманого доходу від реалізації сільськогосподарської продукції (зерна сої) на суму 124664,72 грн.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, ЗК України.

Згідно зі статтею 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставинах вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Необхідно довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи є наслідком протиправної поведінки.

У справі, яка переглядається ПрОП «Колос», звертаючись до суду з відповідним позовом, як на правову підставу своїх вимог послалося на положення статті 1166 ЦК України, а обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення збитків зауважило, що внаслідок протиправних дій відповідачки позивач не отримав доходів, які міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Розрахунок неодержаного доходу додано позивачем до позовної заяви, а на його документальне підтвердження проводилася судова економічна експертиза від 27.09.2024 року №СЕ-19/123-24/6748-ЕК.

Зосередившись на перевірці доведеності позивачем обставин протиправних дій відповідачки, суд першої інстанції не перевірив та не надав оцінки наданому позивачем розрахунку заподіяних збитків з урахуванням обов`язку позивача довести, що ці доходи не є абстрактними, та наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідачки та збитками позивача.

Так, на підтвердження вартості реалізованої продукції (сої) до матеріалів справи долучено лише видаткову накладну №26 від 26.03.2021 року видану для ТОВ «Протеїн Інвест», щодо постачання сої у кількості 64,84 т за ціною 16052,63 грн. за тонну. Вказана видаткова накладна датована 26.03.2021 року. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка здійснила самостійний обробіток землі належної їй на праві власності земельної ділянки у квітні 2021 року. Тобто станом на березень 2021 року позивачу відповідачкою не могло бути заподіяно шкоди.

Посів сої розпочинається коли температура ґрунту на глибині загортання насінні досягає позначки у 12-15 градусів. Зазвичай, залежно від географічного розташування, така ситуація наступає у період від кінця квітня до другої половини травня. Таким чином, позивач міг почати отримувати прибуток від виробництва сої не раніше липня 2021 року. Як вбачається із долученого позивачем звіту посівних площ у період з січня по листопад 2021 року, збір сої відбувався у жовтні-листопаді 2021 року.

При цьому, як вбачається із вироку від 16.03.2023 року, станом на 01.09.2021 року земельна ділянка містила посіви сої, які знаходились у стані дозрівання. Доказів вартості реалізованої продукції в цей час матеріали справи не містять.

Не є належним чином обґрунтовані і збитки понесені позивачем внаслідок обробітку спірної земельної ділянки. Обліковий лист №31 тракториста машиніста, який здійснював боронування під сою на площі №42 (поле №6); культивацію під сою на площі 40 (поле №6). Вказані роботи виконані трактором МТЗ 1221.

При цьому, списання пального на боронування та культивацію здійснювалось по нормах витрат на трактор CASE Mx310 та трактор Ньюхоланд Т8,410 Т-34 R2P.

На підтвердження вартості пального в матеріалах справи наявна лише видаткова накладна №22123 від 24.02.2021 року. При цьому, для визначення вартості пального, яке використано у грудні 2020 року, використано показник цін станом на 24.02.2021 року, що не відповідає принципам бухгалтерського обліку.

А експертиза від 27.09.2024 р. №СЕ-19/123-24/6748-ЕК, проводилась з питання чи підтверджується документально розрахунок ПрОП «Колос» від 01.12.2023 року №61 щодо завданих ПрОП «Колос» збитків внаслідок невиконання умов договору оренди землі від 08.09.2010 року орендодавцем ОСОБА_1 шляхом самостійного оброблення нею у квітні 2021 року земельної ділянки площею 2,6743 кадастровий номер :03:031:0130.

З огляду на зазначене позивачем не доведено, що неодержані доходи (упущена вигода) не є абстрактними.

Окрім того, за поясненнями відповідачки ОСОБА_1 , зібрати сою на засіяній нею спірній земельній ділянці у квітні 2021 року, вона не змогла, оскільки все поле №6, яке перебуває у оренді позивача, теж було засіяно соєю, в жовтні-листопаді позивачем було зібрано урожай сої по всьому полю, включаючи її земельну ділянку. На спростування зазначеного, будь-які докази позивачем, щодо залишення незібраним урожаю сою, чи раніше зібраний урожай відповідачкою з зазначеної земельної ділянки, не надано суду. Матеріали справи теж не містять таких доказів.

З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає також наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідачки та збитками позивача.

Щодо стягнення збитків у розмірі орендної плати, то відповідно до умов договору оренди земельної ділянки укладеного між сторонами, який є чинним до вересня 2025 року, у позивача існує обов`язок здійснювати сплату орендної плати за користування спірною земельною ділянкою.

Виплачені відповідачці кошти як орендна плата у розмірі 12450 грн. та відповідні податки та обов`язкові платежі не є збитками в розумінні вимог статті 28 Закону України «Про оренду землі» та положень статті 22 ЦК України, оскільки сплачені позивачем на виконання договірних правовідносин, чинного договору оренди землі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ПрОП «Колос» не довело склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності ОСОБА_1 перед ним за завдані збитки, тому у задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що свідчить про порушення ним норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, судовий збір сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн. підлягає стягненню з Приватно-орендного підприємства «Колос».

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Приватно-орендного підприємства «Колос» відмовити.

Стягнути з Приватно-орендного підприємства «Колос» на користь ОСОБА_1 судовий збір 3220,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2025 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк