Справа № 727/1210/25
Провадження № 2/727/675/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого судді: Танасійчук Н.М.

за участю секретаря Кремзелюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті залишилася спадщина - квартира АДРЕСА_1 .

Для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у вересні 2024 року звернулася до приватного нотаріуса Чернівецьког міського нотаріального округу Макєєвої Н..В. для подання заяви про прийняття спадщини. Однак у прийняті даної заяви їй було відмовлено на тій підставі, що вона не являється спадкоємцем за законом, а заповіту спадкодавець не складала.

Позивачка вказує, що постійно проживала із спадкодавцем із 2002 року. Спадкодавець на день смерті була самотньою жінкою. ОСОБА_1 у заяві зазначає що із ОСОБА_4 вони були членами однієї сім`ї. В зв`язку з цим ОСОБА_4 надала позивачу відповідну довіреність, посвідчену 03 червня 2024 року приватним нотаріусом , для здійснення представництва її інтересів у державних органах. Також вказує, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був спільний бюджет, і вони спільно оплачували комунальні послуги, купували все необхідне для побуту, продукти та ліки. Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 здійснила обряд поховання.

В квартирі, яка належала ОСОБА_4 ніхто на даний час не зареєстрований , що підтверджується довідкою про реєстрацію, виданою 06.-09.2024 р. департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради - дод. № 8. ОСОБА_4 була самотньою людиною і інших спадкоємців не мала.

Вказує, що факт, того, що ОСОБА_1 проживала з 2002 р. із спадкодавцем, можуть підтвердити свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , .

Оскільки місце проживання позивача було зареєстроване за іншою адресою, ніж місце проживання спадкодавця, то іншого порядку ніж судового, для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, немає.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказавши що з 2002 року проживала із ОСОБА_4 по день її смерті. Вони вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, разом харчувалися. Зазначає, що надавала ОСОБА_4 фізичну, медичну та матеріальну допомогу, приймала участь в її суспільному житті. Коли ОСОБА_4 померла здійснила її поховання.

Представник позивача ОСОБА_2 надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління юстиції 01 липня 2024 року, актовий запис № 829 (а.с. 6).

ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.02.1993 року виданого управлінням по комунальній власності м.Чернівці (а.с. 7).

Із відомостей реєстру про реєстрацію місця проживання від 06.09.2024 року, наданого департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради вбачається, що за місцем проживання померлої ОСОБА_4 АДРЕСА_2 - ніхто не зареєстрований (а.с.13)

Із акту № 05-04/247 від 07.04.2025 року наданого КП «Містосервіс» вбачається що ОСОБА_1 проживала за адресою АДРЕСА_2 з 2002 року без реєстрації (а.с. 39)

Із копії довіреності від 03 червня 2024 року виданого приватним нотаріусом Іщенко А.В. встановлено що ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_1 на ведення всіх її справ та управління її господарством. (а.с.8)

З свідоцтва про поховання (а.с.11), договору- замовлення № 18 на організацію проведення поховання (а.с.12) копій квитанцій (зворот а.с.10) судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснила організацію поховання ОСОБА_4 .

Приватний нотаріус Макеєва Н.В. відмовила ОСОБА_1 у прийнятті заяви про прийняття спадщини на належне майно ОСОБА_4 -(а.с. 14)

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила про те, що вона є сусідкої ОСОБА_1 . ОСОБА_1 за своїм місцем реєстрації АДРЕСА_3 після 2002 року появлялася рідко. Коли коли свідок почала розпитувати її про те, де вона перебуває ОСОБА_7 повідомила, що вона здійснбє догляд за ОСОБА_8 , яка проживає на АДРЕСА_4 . Інколи вона бачила як Родіка гуляла вулицями міста разом із ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду про те, що вона є сусідкою ОСОБА_11 , яка в 2024 році померла. ОСОБА_8 останнім часом дуже хворіла, була дуже огрядною. Родичів у неї не було. Тому вона повністю довіряла ведення своїх справ ОСОБА_1 . Одного разу ОСОБА_8 розповідала свідку , що має намір заповісти своє майно ОСОБА_12 , ближче якої в неї нікого нема. Часто бачила ОСОБА_13 у дворі будинку з ОСОБА_8 . Не заходила до них додому та не бачила як організоване життя ОСОБА_8 і ОСОБА_14 .

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів.

Відповідно достатті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК Українипередбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першоїстатті 1221 ЦК Українимісцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Тлумачення статей1268,1269 ЦК Українисвідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу.

Відповідно достатті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні`реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостоюстатті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третястатті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зістаттею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьоюстатті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20.

Відповідно до п.2постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року«Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Згідно пункту 23 вказаної постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою саме про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Виходячи із положень ч.3ст.1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини.

Відповідно до п. 21Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 рокуПро судову практику у справах про спадкування при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другоїстатті 3 СК Українипро те, що сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , має для неї юридичне значення, оскільки це є підставою для реалізації нею своїх прав, як спадкоємця.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з акту № 05-04/247 від 07.04.2025 року, складеного КП «Містосервіс» ОСОБА_1 проживала за адресою АДРЕСА_2 з 2002 року без реєстрації із ОСОБА_4 . (а.с.39)

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку про доведеність того , що ОСОБА_1 постійно з 2002 року проживала з ОСОБА_4 . При цьому приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 разом проживали; харчувалися; мали спільний бюджет, спільні справа та обов`язки; брали участь у спільних витратах ; сплачували комунальні послуги, враховуючи правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2020 року у справі № 430/1281/14-ц, приймаючи до уваги визначені у статті 2 ЦПК України повноваження суду та завдання цивільного судочинства, застосовуючи принцип jura novit curia («суд знає закони»), суд приходить до висновку, що відносини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 складали сім"ю.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, зокрема те, що ОСОБА_1 з 2002 року постійно проживала однією сім"єю з ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 , по час смерті останньої.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М.Танасійчук