Справа №:755/9092/24
Провадження №: 4-с/755/37/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценко О.І.

представника скаржника - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заінтересовані особи: державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Торбинська Оксана Миколаївна на бездіяльність державного виконання та зобов`язання вчинити дії, суд, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в якій просить зняти арешт з всього майна, заборону на його відчуження, накладений в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, на підставі постанови постанови від 27.04.2015 р.

В обґрунтування скарги зазначено, що скаржник ОСОБА_1 17.08.2008 р. уклав договір поруки №ВL3799-П1 з ВАТ «Універсал Банк» на забезпечення виконання умов кредитного договору № CL35477, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк»

30 квітня 2014 р. рішенням Дніпровського районного суду м.Києва було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборговансіть по вказаним вище кредитному договорі в розмірі 42955, 64 швейцарських франка, що було еквівалентом 373 299, 89 грн.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист та державним виконавецем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві Торбинською О. М. 27.04.2015 р. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 та в день відкриття прровадження була винесена постанова суб`єктом оскарження про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження .

15.12.2016 р. в рамках вказаного виконавчого провадження НОМЕР_2 була винесена постанова про повернення виконавчого листа стягувачу.

Як убачається з відповіді АТ «Універсал Банк» від 2 травня 2024 р., що була надана на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що право вимоги за кредитним договором ВL3799-П1, укладеного 17 квітня 2008 р., згідно якого ОСОБА_1 виступав поручителем перед кредитором стало ТОВ «Фінансова компанія « Кредит - Капітал».

На даний момент не має будь - яких виконавчих проваджень щодо виконання рішення Дніпровського раойнного суду м.Києва від 30 квітня 2014 р. яким було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборговансіть по кредитному договорі в розмірі 42955, 64 швейцарських франків, що було еквівалентом 373 299, 89 грн., в той же час суб`єктом оскарження не скасовано постанова від 27.04.2015 р., що була винесена в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 про арешт майна боржника та оголошення забюорони на його відчуження, що порушує права скаржника.

З врахуванням викладеного скаржник просить задовольнити його каргу з обставин викладених вище.

Ухвалою суду від 2.12.2024 р. було відкрито правадження по даній справі.

В судовому засіданні представник скаржника наполягав на задоволені скарги з вище викладених обставин, а також обґрунтовуючи свою позицію посиланням на практику ВС.

Суб`єкт оскарження в зал судового засідання не з`явився сповыщався належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді, буд - яких клопотань, заперечень на скаргу до суду не подавав.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про розгляд даної справи в суді, будь - яких заперечень, заяв, клопотань з приводу заявлених вимог до суду не надавав..

Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що відповідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 -1 ЦПК України слідує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як убачається з матеріалів справи, що в провадженні державного виконавця Торбинської О.М відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №755/27025/13-ц, виданого 6 червня 2014 р. Дніпровським районним судом м.Києва на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Києва, виконавче провадження було відкрито 27 квітня 2015 р.

27 квітня 2015 року в рамках вказаного виконавчого провадження була винесена постанова про арешт майна боржника ( ОСОБА_1 ) та оголошення заборони на його відчуження.

15 грудня 2016 р. по даному виконавчому прровадженню була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» .

Ч.1 п.2. ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв станом на 15.12.2016 р. передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу в разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як убачається з матеріалів справи, що в послідуючому вказаний виконавчий лист не був повторно скерований на виконання .

Скаржником було направлена відповідна заява до органу виконавчої служби про скасування арешту нерухомого майна, але арешт скасовано не було.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28.10.2020 року (справа № 204/2494/20), в якій зазначено, що повернення державним виконавцем своєю постановою виконавчого документу стягувану не змінює характеру правовідносин та вимоги боржника про скасування арешту майна не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог ст. ст. 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

Боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України (постанова Верховного Суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18).

Так, відповідно до ст.ст. 447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції, чинній станом на день винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 4.10.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, - якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

З аналізу вказаних норм законодавства слідує логічний висновок про те, що повернення виконавчого листа стягувачу є однією із форм закінчення виконавчого провадження, що у розумінні вимог вказаного Закону передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не зняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право заявника підлягає захисту.

А тому, з урахуванням наведеного вище та приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства щодо необхідності застосування судом ефективного способу захисту та поновлення прав сторони заявника, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови про арешт майна боржника.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що бцула винесена в раках виконавчого провадження НОМЕР_2 від 27.04.2015 р.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів(посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ст. 2 вказаного вище Закону встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

З урахування викладеного вище суд приходить до висновку про задоволення поданої скарги.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 268, 263-264, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заінтересовані особи: державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Торбинська Оксана Миколаївна на бездіяльність державного виконання та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з всього майна що належить боржнику ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та заборону на його відчуження, накладений на підставі постанови від 27.04.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною державним виконавцем відділу Торбинською О.М. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 24.02.2025 р.

Суддя: