16.04.2025 Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/1588/24
Провадження № 2/644/1017/25

У Х В А Л А
16 квітня 2025 року м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в особі судді Шевченка С.В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді,
у с т а н о в и в :
В провадженні судді Шевченка С.В. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус ХМНО Єніна Л.В., про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, поновлення права власності та стягнення моральної шкоди.
ОСОБА_1 заявлений відвід судді з таких підстав: судові засідання призначаються у залах суду, які знаходяться на третьому поверсі приміщення суду, а йому, як особі з інвалідністю, важко підніматися на верхні поверхи; суддя відмовляє у залученні до участі у справі в якості третьої особи його довірену особу ОСОБА_3 ; суддя неуважно ставиться до судового процесу, неналежним чином вирішує заявлені клопотання та безпідставно відмовляє у їх задоволенні. Також ОСОБА_1 посилається на те, що його представник ОСОБА_3 подала до поліції заяву про вчинення суддею відносно нього кримінального правопорушення. Наведені обставини, на думку ОСОБА_1 свідчать про упередженість та необ`єктивність судді.
Надавши оцінку наведеним у заяві про відвід обставинам, суд доходить викладених нижче висновків.
Незгода учасника судового провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.
Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Поряд з цим суд зауважує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положеннями п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Пуллар проти Сполученого Королівства, Білуха проти України, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Ферантелі та Сантанжело проти Італії Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Де Куббер проти Бельгії, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.
В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Кастілло Альгар проти Іспанії Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.
Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.
При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.
Обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві про відвід судді, не є такими, які б давали достатні підстави для її задоволення, окрім однієї, а саме наявності кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за фактом протиправних, на думку заявника, дій судді Шевченка С.В відносно останньої та ОСОБА_1 , якому у даному кримінальному провадженні наданий статус потерпілого.
Дана обставина дає достатні підстави вважати, що подальший розгляд суддею Шевченком С.В. цивільної справи за позовом ОСОБА_4 , у той час як існує зазначене вище кримінальне провадження, буде лише посилювати атмосферу недовіри до безсторонності та неупередженості судді, яка й так, без зрозумілих на те підстав, формувалась у ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 40, 41 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шевченка С.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус ХМНО Єніна Л.В., про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, поновлення права власності та стягнення моральної шкоди.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Шевченко