Справа №: 343/469/25
Провадження №: 2/343/339/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 квітня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 07.03.2025 в Долинський районний суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, просить ухвалити рішення, яким:

встановити факт постійного не проживання відповідача ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Княжолука. Його мамою була ОСОБА_3 . Окільки мати не була одружена, то у свідоцтві про його народження відповідний запис про батька відсутній.

Мати вдруге народила сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який приблизно 20 років тому виїхав в російську федерацію і з цього часу не приїжджав в Україну та і взагалі не давав про себе знати. Місце його проживання в росїї невідоме.

24.12.2009 його мама на випадок своєї смерті склала посвідчений секретарем виконкому Княжолуцької сільської ради заповіт, згідно з яким вона все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона матиме право за законом, вона заповіла ОСОБА_2 та йому - ОСОБА_1 по 1/2 частині.

Мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Княжолука, Калуського району, Івано- Франківської області. До смерті мама тяжко хворіла, була сліпа та немічна і останні 3 роки він жив з нею та підтримував як міг. Йому в цьому допомагала дочка, ОСОБА_4 .

В довідці Княжолуцького старостинського округу № 17 від 27.01.2025 зазначено, що на час смерті матері в будинку по АДРЕСА_1 був зареєстрований син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з тим вказано, що він більше 20 років не проживає у будинку.

27.01.2025 він подав заяву приватному нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері і цього ж дня була заведена спадкова справа. Проте, коли він звернувся за отриманням свідоцтва про право на спадщину, то листом приватного нотаріуса від 24.02.2025 за № 48/01-16 його повідомлено, що згідно довідки Княжолуцького старостинського округу № 18 від 27.01.2025 на час смерті матері був зареєстрований її син ОСОБА_2 , який у відповідності до п.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що спадщину прийняв.

Далі у листі нотаріуса зазначено, що оскільки ОСОБА_2 був зареєстрований, але фактично зі спадкодавцем на день смерті не проживав, то йому необхідно звернутися до суду про

встановлення його не проживання зі спадкодавцем на час смерті та вважати таким, що спадщину він не прийняв , а також пропустив строк прийняття спадщини. Також вказано, що по його заяві заведено спадкову справу №7/2025, інші спадкоємці із заявами до нотаріуса не звертались і свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Таким чином , ОСОБА_2 зі своєю сім`єю більше 20 років проживає у російській федерації, у строк до 6 місяців після смерті матері не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини , за таких обставин факт його реєстрації в будинку не дає йому права на спадкування після смерті спадкодавця , а тому є підстави встановити факт постійного не проживання його із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.1).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2025 цивільна справа № 343/469/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.20).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/469/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Призначено підготовче судове засідання на 02.04.2025.

У вказаній ухвалі визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Роз`яснено відповідачу, що згідно ст. 193 ЦПК України, він має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (а.с.22).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.04.2025 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.04.2025 (а.с.31).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку.

Представник позивача адвокат Дуткевич М.В. (ордер серії АТ №1049436 а.с.9) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задоволити. Не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 ,в судові засідання на виклики не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, хоч судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце їх проведення, про що свідчать оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с. 33). Судові повістки, які направлялись відповідачу за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.21), повернулись в Долинський районний суд з відміткою - "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.27-28,36-37). Відзиву на позов відповідачем не подано.

Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_2 , у встановлений Законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів .

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків

встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ч. 1 ст. 315 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав

фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто у даній частині ст. 315 ЦПК України, ідеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 ст. 315 ЦПК. До таких умов віднесено: 1) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; 2) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 (із змінами та доповненнями), суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд при ухваленні Постанови від 27.02.2019 у справі №471/601/17.

Відповідно до п. 2. постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно з ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ч. 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Ст.1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1235 ЦК України , заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до вимог ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч.1 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Відповідно до п.п.5, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом.

У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК , відповідно до якої частка у спадщині,

яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.08.2024 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13).

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом.

Родинні відносини між померлою ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 підтверджуються копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 24.12.2009 секретарем виконкому Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області Процівим І.І., зареєстрованого в реєстрі за №93, ОСОБА_3 , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по одній другій частині (а.с.12).

Копія довідки №18, видана Княжолуцьким старостинським округом Калуського району Івано-Франківської області від 27.01.2025, свідчить про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

На день смерті ОСОБА_3 в цьому житловому будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 син.

Заповіт від імені ОСОБА_3 в Княжолуцькій сільській раді посвідчувався - 24.12.2009 зареєстрований в реєстрі за №93, який не змінювався та не скасовувся (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 , зазначив, що відповідач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 , хоч і був зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , але не проживав, оскільки фактично проживає в російській федерації.

На підтвердження факту постійного не проживання відповідача зі спадкодавцем на день смерті, позивачем долучено копію довідки №17, видану Княжолуцьким старостинським округом Калуського району Івано-Франківської області від 27.01.2025 в якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . В цьому житловому будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 син, не проживає більше 20 років (а.с.16).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 , із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - не звертався. Спадкова справа заведена на підставі заяви про прийняття спадщини позивача , що підтверджується копією заяви ОСОБА_1 , про прийняття спадщини від 27.01.2025 (а.с.14) та копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, номер витягу: 79834858 від 27.01.2025 (а.с.15).

Згідно повідомлення №48/01-16 приватного нотаріуса Калуського нотаріального округу Івано-Франківської області Дуткевич О.Я. від 24.02.2025, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , нею заведено спадкову справу №7/2025 по заяві ОСОБА_1 . По цій спадковій справі інші спадкоємці з заявами до нотаріуса не зверталися і свідоцтва про право на спадщину по цій спадковій справі не видавалися (а.с.18).

Верховний Суд зауважує, що якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц, від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17-ц та від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її син, ОСОБА_2 постійно не проживав разом із спадкодавицею, хоч і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а також у визначений законом строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог

На підставі ст.ст. 392, 1218, 1261, 1268, 1270,1275 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 258, 259,264, 265, 268, 280-282, 315,352,354,355 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини задоволити.

Встановити факт, не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш