Номер провадження: 22-ц/813/3378/25
Справа № 497/2188/23
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 14 листопада 2024 року у складі судді Раца В.А.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), у якому, з урахуванням уточнень (а.с. 38-39) просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь грошові кошти несанкціонованих отримувачем банківських послуг (позивачем) транзакцій в розмірі 22 959,30 грн., визнати дії банку щодо нарахування заборгованості з моменту вчинення спірної транзакції безпідставними та незаконними.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що з карткового рахунку позивача відкритого в АТ КБ «Приватбанк», на який 17.01.2008 шляхом підписання Заяви-приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, було встановлено кредитний ліміт в межах 30000,00 грн., невідомими особами, було здійснено несанкціоноване користувачем списання грошей. Так, 06.11.2022 о 18:50 годині з рахунку позивача була здійснена оплата в інтернет-магазині pay moto2 ІЕ ІD платежу в сумі 22959,30 UAH. З моменту з`ясування цього факту, позичальник одразу повідомила про цю транзакцію банк та звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів. За повідомленням позивача до ЄДРДР були внесені відомості під номером 0000570. На звернення позивача банком було повідомлено, що попри вжиття банком всіх необхідних заходів та прикладених зусиль, справа програна, відповідно у поверненні коштів відмовлено. На думку представника позивача, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій при відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а надавач платіжних послуг зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Грошові кошти позивачу повернені до цього часу не були, в зв`язку з чим позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Позиція відповідача в суді першої інстанції

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що гроші з карти позивачки були викрадені з вини позивача шляхом надання нею даних невстановленим особам, тому банк не має нести відповідальність за ці дії.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Останнім рішенням Болградського районного суду Одеської області від 14 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду мотивоване тим, що виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів. Списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 , відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Болградського районного суду Одеської області від 14 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано те, що позивачка у позові описує дійсну ситуацію неправдиво та не повністю, а говорить лише ті слова та фрази, які не викриють її власну недбалість, власну бездіяльність по захисту своїх персональних даних, що забезпечило третім особам доступ до додатку Приват24 та її картки. Саме позивачка здійснила свідомо несвідоме повідомлення третім особам своїх персональних даних (номер мобільного телефону, пароль входу до власного Приват24, номер кредитної картки, термін її дії та іншу інформацію), що забезпечило третім особам доступ до її рахунків в ПриватБанку.

Зазначає, що в суді першої інстанції під час судового засідання 14.11.2024 було досліджено аудіозапис розмови ОСОБА_1 з представником АТ КБ «ПриватБанк» під час її звернення з повідомленням про оспорювану операцію, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зазначила, що вона перейшла на якийсь сайт в Інстаграмі, де їй випала форма підтвердження входу в Приват24, після чого вона особисто підтвердила вхід в Приват24 та ввела пін-код від картки на даному невідомому сайті. На сьогодні ця схема шахрайства досить вже відома, однак провини Банка якщо клієнт особисто повідомив третім особам всю необхідну інформацію шахраям для проведення платежу немає. Суд першої інстанції взагалі не надав оцінку дослідженого запису, в судовому рішенні про цей факт. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вищезазначені вимоги Закону України «Про платіжні послуги», Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів та Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки самостійно передала пін-код від картки невстановленим особам, а також здійснила підтвердження входу в Приват24, що дало змогу шахраям отримати всі дані її карток, а також доступ до Приват24. Враховуючи вищенаведене, АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до вимог чинного законодавства не несе ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них.

Доводи скарги також мотивовані тим, що після здійснення оспорюваної операції Оплата в iнтернет-магазинi pay_motto2_IE ID платежу від 06.11.2022 на суму «-22 959,30» грн, залишок після операції став «-29 995,93» грн., тобто знак « - » перед сумою у колонці «Залишок після операції», означає, що дані кошти є саме кредитними, а не особистими коштами Позивача, а отже вимога позивача фактично повторно (оскільки спочатку шахраї отримали кошти наложні банку, а потім позивач бажає отримати кошти банку) стягнути кошти з АТ КБ «ПриватБанк», які були отримані в кредит, не може бути задоволена.

Позиція позивача в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 14 листопада 2024 року відхилити, оскільки під час здійснення спірної транзакції банком не було дотримано вимоги п.п.139, 143, 146, 147, 148 Постанови НБУ № 164 «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29.07.2022.

Явка сторін в суді апеляційної інстанції

В судове засідання, призначене на 27.03.2025 з`явився представник АТ КБ «ПриватБанк» - Яковлєва Ангеловська О.А.

ОСОБА_1 до суду не з`явилася, раніше, а саме 30.01.2025 подала до суду заяву, у якій просила суд розглядати справу за її відсутності та її представника.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Позивач ОСОБА_1 , є держателем платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» - «Універсальна» з рахунком НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Банком по цій платіжній картці (рахунку) встановлено кредитний ліміт 32000,00 грн. (а.с.10-13)

Так, 06 листопада 2022 року невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи доступом до грошових коштів, які знаходилися на рахунку, відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 та о 18:50 годині було здійснено трансакцію оплату в інтернет-магазині pay_motto2_ІЕ ІD платежу в сумі 22959,30 UAH, після чого баланс на картковому рахунку становив за мінусом 29995,93 грн. (а.с.11).

За фактом заволодіння грошовими коштами позивач ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою (вимогою) про проведення повернення грошових коштів у сумі 22959,30 грн., які були на її картковому рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», заявка 27335074, що вбачається з повідомлень відповідача на мобільний додаток (а.с.16-20).

Болградським РВП ГУНП в Одеській області за заявою позивачки про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2022 року після виділення матеріалів внесено відомості під № 0000570 з правовою кваліфікацією ч.3 ст. 190 КК України, реєстратором є Істоміна В.В. Досудове розслідування на даний час триває.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Згідно з ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до пунктів 1,6,9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Верховний Суд у постанові Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23), зазначив, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Встановлено, що 06.11.2022 з карткового рахунку позивачки, відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», відбулось списання грошових коштів у сумі 22 959,30 грн. Даний платіж, відповідно до чеку від 06.11.2022 було здійснено через систему LIQPAY (а.с. 15).

Про вказані трансакції, 06.11.2022 о 18:59:53 ОСОБА_1 повідомила АТ КБ «ПриватБанк» за телефоном гарячої лінії 3700, де зазначила, що 06.11.2022 вона зайшла на невідомий сайт, за посиланням в ІНСТАГРАМ, який саме сайт не знає, посилання не збереглося. На сайті клієнт ОСОБА_1 внесла реквізити своєї карти "Універсальна", включно з ПІН-кодом карти, та підтвердила вхід у Приват24 зі стороннього пристрою. Після чого увійшовши у свій аккаунт Приват24, через додаток на своєму пристрої та побачила несанкціоноване списання грошових коштів в сумі 22959,30 грн.

Звертаючись до суду із даною апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що саме позивачка здійснила свідомо несвідоме повідомлення третім особам своїх персональних даних (номер мобільного телефону, пароль входу до власного Приват24, номер кредитної картки, термін її дії та іншу інформацію), що забезпечило третім особам доступ до її рахунків в ПриватБанку, що підтверджується аудіозаписом розмови ОСОБА_2 з представником АТ КБ «ПриватБанк» під час її звернення з повідомленням про оспорювану операцію, з якої вбачається, що ОСОБА_1 перейшла на якийсь сайт в Інстаграмі, де їй випала форма підтвердження входу в Приват24, після чого вона особисто підтвердила вхід в Приват24 та ввела пін-код від картки на даному невідомому сайті.

Вказаний аудіозапис був відтворений під час судового засідання в суді першої інстанції 14.11.2024, що підтверджується протоколом судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 107-108), однак суд першої інстанції взагалі не надав оцінку дослідженого запису в оскаржуваному рішенні.

З відповіді про результати проведення перевірки за повідомленням клієнта ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що перевіркою логів входу до Приват24 під аккаунтом +17 клієнта ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 встановлено, що під час проведення операції по сплаті послуг в інтернет-магазині рау_motto2_IE картою НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ), яка відбулася 06/11/2022 о 18:50:13, вхід в акаунт П24 клієнта був здійснений з нетипового пристрою A225FISAMSUNG (з ідентифікатором банку - FF0018D638DB2A12), який не належить клієнту ОСОБА_1 , та з нетипово адресою 128.124.8.49 (Vodafone Ukraine), яку не використовує клієнт. Зміну паролю входу до Приват24 під акаунтом +17 клієнта ОСОБА_1 , - НЕ ВИЯВЛЕНО. Перевірити архів повідомлень клієнту ОСОБА_1 , за 06.11.2022 року не виявилося можливим у зв?язку із закінченням терміну зберігання архівних матеріалів Враховуючи, що входи в обліковий запис ПС Приват24 +17 клієнта ОСОБА_1 , відбувалися з нетипового пристрою клієнта та без зміни паролю входу - оспорювана операція по карті 094733 клієнта ОСОБА_1 за 06.11.2022 р. було проведено невстановленою особою внаслідок компрометації паролю входу в ПС Приват24, компрометації реквізитів картки включно з ПІН-кодом, з вини заявника.

Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги Закону України «Про платіжні послуги», Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів та Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки самостійно передала пін-код від картки невстановленим особам, а також здійснила підтвердження входу в Приват24, що дало змогу шахраям отримати всі дані її карток, а також доступ до Приват24.

За приписами ст. ст. 1066, 1068 Цивільного кодексу України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг, Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються розголошенням інформації з карткового рахунку.

Тому, позивачка, як клієнт АТ КБ «ПриватБанк» несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошення ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію (п.2.1.4.12.4 Умов).

ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів на підтвердження того, що вона, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування з її карткового рахунку 06.11.2022 грошових коштів на суму 22959,30 грн.

Відтак, ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту незаконного переказу грошових коштів з її карткового рахунку з вини банку, а тому відповідач не повинен нести відповідальність за ці операції. Позивачка не спростувала обставин, на які посилався представник банку та не навела доводів, які б підтверджували списання коштів з її рахунку внаслідок неправомірних (шахрайських) дій інших осіб.

Враховуючи, що переказ грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбувся внаслідок її необачної поведінки, не надання нею належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з її карткового рахунку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Отже, судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню із скасуванням рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» є доведеною, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, за змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн. (а.с. 123), необхідну компенсувати відповідачу за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 14 листопада 2024 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинення певних дій, стягнення коштів відмовити.

Судові витрати Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.04.2025

Головуючий

Судді: