Справа № 138/3270/21
Провадження № 22-ц/801/864/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 рокуСправа № 138/3270/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Матківської М.В., Стадника І.М.

за участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу № 138/3270/21 за скаргою ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ)

за апеляційною скаргою представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Чайки Артура Олеговича на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2025 року, постановлену в складі судді Київської Т. Б., -

встановив:

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ)

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2025 скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк 10 днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

21.02.2025 до суду надійшла заява представника заявника про усунення недоліків, в якій він просить поновити скаржнику строк на звернення до суду із даною скаргою, зважаючи на те, що 23.01.2025, у день винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не було належним чином ознайомлено з її змістом. Вказану постанову було направлено поштовим зв`язком на адресу скаржника, однак у зазначений спосіб скаржниця не отримала дану постанову. Після чого 03.02.2025 вона особисто прийшло до відділу ДВС, де їй було надано копію постанови. Зважаючи на викладене, вважає, що строк на звернення до суду із даною скаргою пропущено з поважних причин. Також на виконання ухвали суду від 14.02.2025 представником скаржника надано докази направлення копії скарги ОСОБА_2 .

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2025 року у задоволенні клопотання представника скаржника про поновлення строку на звернення до суду відмовлено.

Визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строк на звернення до суду із даною скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) - залишено без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що скаржником не доведено жодними належними та допустимими доказами поважність причин пропуску строку на звернення до суду, суд вважає неповажними причини пропуску скаржником строку на звернення до суду із даною скаргою.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник скаржниці ОСОБА_1 - адвокат Чайка Артур Олегович подав апеляційну скаргу, зазначаючи що оскаржувана ухвала є необ`єктивною, необґрунтованою та винесеною із грубим порушенням матеріального та процесуального законодавства. Оскільки висновки викладені в ухвалу суду першої інстанції є надуманими, недостовірними, які не відповідають дійсним фактам.

У апеляційній скарзі просить ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У встановлений апеляційним судом строк для надання відзиву, від учасників справи відзив не надійшов.

Представник ОСОБА_2 адвокат Шевчук А.А. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

22 квітня 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду від представника скаржниці ОСОБА_1 адвоката Чайки А.О. надійшла заява з проханням відкласти розгляд справи, в зв`язку з хворобою представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 371 ЦПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Однак клопотання про продовження строку розгляду справи до суду не надходило, крім того до клопотання не надано доказів на підтвердження у ньому зазначених доводів.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, можна зробити висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

За змістом статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У пункті 61 постанови ВП ВС від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 провадження № 14-25цс24 зазначено, що частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Заявником доведено, що постанову від 23 січня 2025 року скаржниця отримала 03 лютого 2025 року, а поштою постанова особисто прийшла від відділу ДВС 11 лютого 2025 року, надано копіюконверта та відомості щодо відстеження поштового відправлення АТ «Укрпошта», що підтверджують факт отримання оскаржуваної постанови поштою лише 11 лютого 2025 року, скаргу подано скаржником 11 лютого 2025 року.

У пункті 61 постанови ВП ВС від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 провадження № 14-25цс24 зазначено, що частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

В порушення зазначених норм процесуального права суд першої інстанції не звернув уваги на ці обставини та не надав їм належної оцінки відповідно до вимог закону, що призвело до неправильного вирішення питання про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Чайки Артура Олеговича задовольнити.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 лютого 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

І.М. Стадник