Номер провадження: 22-ц/813/1531/25
Справа № 522/3181/23
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.07.2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2694/06/2020/0255, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 704 300 грн на строк до 30.06.2022 року на придбання автомобіля марки «LAND ROVER», моделі «RANGE ROVER EVOQUE», 2020 року випуску, а відповідач зобов`язалася повернути отриманий кредит та сплатити нараховані комісії та проценти за користування кредитними коштами у порядку та строки, передбачені договором. Проте відповідач належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 30 вересня 2022 року у неї утворилася заборгованість в сумі 161 049,45 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 159 497,52 грн. та простроченої заборгованості по процентам у розмір 5,46 грн.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, 3 % річних у розмірі 395,85 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 150,62 грн., а також вирішити питання про судові витрати та стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №2694/06/2020/0255 від 01.07.2020 станом на 30.09.2022 в зальній сумі 161 049 (сто шістдесят одна тисяча сорок дев`ять) грн.. 45 коп., яка складається з: 159 497,52 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 5,46 грн. простроченої заборгованості по процентах, 395,85 грн. 3% річних, 1 150,62 грн. інфляційних втрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи відповідач - скаржник ОСОБА_1 та її представник адвокат Пижик В.В. в судове засідання на 08.04.2025 року о 14:00 год. не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їхньої присутності в судовому засіданні.

Присутня в судовому засіданні на 08.04.2025 року о 14:00 год. представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» не заперечувала проти розгляду справи за фактичною явкою в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що справа перебуває в судах з лютого 2023 року, а в апеляційному суді з червня 2024 року, тобто з перевищенням строків передбачених ст.ст. 210, 371 ЦПК України.

При таких обставинах відсутні підстави для відкладення судового засідання у зв`язку не явкою належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити с удове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов, стягуючи з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2694/06/2020/0255 від 01.07.2020 року станом на 30.09.2022 року в загальній сумі 161 049 грн.45 коп., яка складається з: 159 497,52 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 5,46 грн. простроченої заборгованості по процентах, 395,85 грн. 3% річних, 1 150,62 грн. інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази у достатній мірі підтверджують укладення між сторонами договору кредиту, отримання відповідачем грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору позики.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- 01 липня 2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2694/06/2020/0255, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 704 300 грн. на придбання автомобіля марки «LAND ROVER», моделі «RANGE ROVER EVOQUE», 2020 року випуску, який буде використовуватися в особистих і сімейних цілях;

- кредит надано банком відповідачу шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на поточний рахунок ТОВ «Віннер-Одеса» IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АБ «Південний», з призначенням платежу «Оплата за автомобіль «LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE» згідно рахунку на оплату № 152 від 16.06.2020 від ОСОБА_1 , в т.ч. з ПДВ 117 383,33 грн.;

Пунктом 1.2.1. кредитного договору встановлено, що кредит надається з 01 липня 2020 року по 30 червня 2022 року.

Згідно з п. п. 1.3.1., 1.3.2. та 1.3.3. кредитного договору за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 0,01 % річних та є фіксованою. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 5,01 % річних та є фіксованою. У разі порушення позичальником будь-якого або декількох зобов`язань, встановлених п. 4.3.6-4.3.9 цього договору, позичальник сплачує банку комісію у розмірі 1,0% (без ПДВ) від суми наданого кредиту, зазначеної у п. 1.1. цього договору.

Згідно з п. 3.1. договору позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку №2 до цього договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 32 017,00 грн., щомісячно з 1-го числа по 10-те число кожного місяця, шляхом внесення/перерахування коштів на рахунок IBAN НОМЕР_2 , відкритий у АБ «УКРГАЗБАНК».

Згідно з п. 3.2 перший платіж сплачується позичальником з 1-го по 10 число місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, у розмірі нарахованих процентів за користування кредитними коштами з першого дня користування кредитними коштами по останній календарний день цього ж місяця.

Останні платіж визначається, як залишок заборгованості на перше число останнього місяця користування кредитними коштами, нараховані проценти за користування кредитними коштами в останньому та передостанньому місяці, та комісія за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості, нарахована у місяці, що передує останньому місяцю користування кредитом, та сплачується позичальником у день закінчення терміну, на який надано кредит (у відповідності з п. 1.2 цього договору), або у день дострокового повного погашення заборгованості по кредиту.

Якщо останні день строку сплати періодичного платежу припадає на вихідний або святковий день, то сплата періодичного платежу здійснюється у день, що передує такому вихідному або святковому дню.

Пунктом 3.8 встановлено, у разі порушення встановлених цим договором порядку та строків сплати періодичних платежів, суми не погашених у строк платежів (або їх частини), а також суми непогашених у строк комісій, визнаються простроченими та наступного банківського дня переносяться банком на рахунки простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 4.1.1. кредитного договору банк зобов`язався відкрити позичальнику рахунок з обліку кредиту IBAN НОМЕР_3 та рахунок IBAN НОМЕР_2 для внесення періодичних платежів, дострокового погашення заборгованості по кредиту та всіх комісій, передбачених цим договором.

Підпунктом 4.3.1 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені у п. п. 1 цього договору цілі. Повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані комісії (якщо буде мати місце), нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього Договору.

Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 704 300 грн. підтверджується випискою/особовим рахунком № НОМЕР_4 IBAN НОМЕР_3 з 01.07.2020 по 30.09.2022.

Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 30 вересня 2022 року у неї утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 161 049, 45 грн., яка складається з: 159 497,52 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 5,46 грн. простроченої заборгованості по процентах, на яку позивачем нараховано 3% річних у розмірі 395,85 грн. та суму інфляційних втрат в розмірі 1 150,62 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» було направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу №129/23676/2023 від 06.10.2022 з вимогою виконати порушене зобов`язання та повністю повернути всю суму кредиту за кредитним договором.

Колегія суддів виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема за простроченим кредитом та простроченими процентами, а також за несвоєчасне погашення кредиту та трьох процентів річних після спливу передбаченого договором строку кредитування.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), за правилом статті 610 ЦК України є порушенням зобов`язання.

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) також зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Встановивши, що:

- відповідач фактично отримала грошові кошти за кредитним договором № 2694/06/2020/0255 від 01.07.2020 року, строк виконання зобов`язань за яким закінчився 30.06.2022 року;

- погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку №2 до цього договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 32 017,00 грн., щомісячно з 1-го числа по 10-те число кожного місяця, шляхом внесення/перерахування коштів на рахунок;

- відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором згідно з погодженим графіком платежів;

- розрахована кредитором заборгованість станом на 30.09.2022 року у розмірі 161 049, 45 грн., яка складається з: 159 497,52 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 5,46 грн. простроченої заборгованості по процентах, а також 3% річних 395 грн. 84 коп. та інфляційних втрат 1150 грн. 51 коп. відповідачем у встановленому порядку не спростована;

суд першої інстанції набув правильного висновку про задоволення заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом форс-мажорних обставин, які викликані військовою агресією проти України, що засвідчено Торгово-промисловою палатою України у листі № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року не можуть бути взяті до уваги, виходячи з такого.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У відповідності до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 року № 2120-IX

Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України 2003 року доповнено пунктами 18 і 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року:

Згідно з п. 18 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 року № 2120-IX, «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Зокрема, відповідно до Закону № 2120-IX позичальник підлягає звільненню від: (a) відповідальності згідно зі ст. 625 ЦК (сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних); (b) обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення згідно з договором кредиту (позики).

28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України видала лист № 2024/02.0-7.1, яким засвідчила, що військова агресія рф проти України, яка зумовила введення воєнного стану в Україні, є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

У постанові Верховного Суду від 25.01.2022 року у справі № 904/3886/21 зазначено:

«Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін».

Відповідно до пункту 5.5 кредитного договору № 2694/06/2020/0255 від 01.07.2020 року позичальник не відповідає за порушення зобов`язання, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили (обставин форс-мажору), визначених цих розділом.

Згідно з п. 5.6. кредитного договору сторони погодилися, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дії непереборної сили), що не залежать від волі Сторін, таких, як: війни, військові дії, блокади, ембарго, інші міжнародні санкції, валютні обмеження, інші дії держави, що створюють неможливість виконання Сторонами своїх зобов`язань, пожежі, повені, інші стихійні лиха, несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих та комп`ютерних систем Банку, тощо, Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень цього Договору на період дії зазначених обставин. Про настання форс-мажорних обставин Сторона, на яку вплинули такі форс-мажорні обставин, зобов`язана повідомити іншу Сторону протягом 7-ми календарних днів з моменту виникнення таких обставин.

Згідно з п. 5.7. кредитного договору доказом дії форс-мажорних обставин є документ, виданий відповідним органом, організацією, в тому числі Торгово-промисловою палатою України. Обов`язки по доказуванню форс-мажорних обставин покладаються на Сторону, яка через настання таких обставин не може виконувати зобов`язання за цим Договором належним чино.

Відповідно до п. 5.8. кредитного договору виникнення форс-мажорних обставин продовжує термін виконання взаємних зобов`язань Сторін по цьому Договору на період тривалості дії таких обставин без відшкодування збитків обох сторін.

Згідно з п. 5.9. строк позовної давності за цим Договором встановлюється Сторонами у 3 роки, в тому числі вимоги по поверненню процентів за користування кредитними коштами та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, комісій та всіх видатків, понесених Банком під час виконання умов цього Договору.

Враховуючи наведені положення законодавства, умови кредитного договору № 2694/06/2020/0255 від 01.07.2020 року, правові позиції Верховного Суду, викладені у справах №904/3886/21 від 25.01.2022 року, № 910/9258/20 від 01.06.2021 року доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору; підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду про стягнення заборгованості у зв`язку з неврахуванням форс-мажорних обставин, є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги відсутність доказів отримання відповідачем, направленої позивачем на її адресу досудової вимоги від 06.10.2022 року, у зв`язку з чим позов Банку задоволенню не підлягає з посиланням на правові позиції Верховного Суду викладені у постановах від 23.01.2019 року у справі № 521/19118/14-ц та від 10.02.2021 року у справі № 288/1595/13, є неспроможними, оскільки в даних справах Верховного Суду обставини не є тотожними тим обставинам, які встановлені у справі, яка переглядається в апеляційному порядку. Зокрема у справах № 521/19118/14-ц та № 288/1595/13, які переглядались Верховним Судом, строк виконання зобов`язань за кредитним договором змінений кредитором і настав у зв`язку з направленням позичальнику вимоги про дострокове повернення коштів за кредитним договором, в той час, як у справі, що переглядається в апеляційному порядку, банк звернувся до суду вже після закінчення строку, на який укладався кредитний договір і тому строк виконання зобов`язань настав в силу закінчення строку, на який укладався кредитний договір, а не у зв`язку зі зміною такого строку кредитором в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Також колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув інфляційні витрати та 3% річних за прострочення зобов`язання за ст. 625 ЦК України у період дії воєнного стану, оскільки дані нарахування (інфляційні втрати та 3% річних) позивачем здійснені, а районним судом задоволені за період з 11.09.2020 року до 23.02.2022 року (включно), тобто до введення на території України воєнного стану о 05:30 год. 24.02.2022 року.

Нарахування зазначених платежів кредитором здійснені на підставі умов кредитного договору, якими передбачені щомісячні зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів.

Правильність здійснених позивачем та прийнятих судом нарахувань відповідачем - скаржником не спростована.

Отже, доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 24.04.2025 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова