ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/528/25 Справа № 212/5345/24 Суддя у 1-й інстанції - Зімін М. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/5345/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року,

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі по тексту АТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 працював на АТ «Кривбасзалізрудком» з 02 липня 1986 року по 29 жовтня 2012 року у підземних умовах машиністом скреперної лебідки, гірничим робітником очисного забою. Працюючи у шкідливих підземних умовах впродовж 19 років 9 місяців позивач отримав професійні захворювання: радикулопатія шийна та попереково-крижова, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії.

Довідкою МСЕК від 31.05.2006 року позивачу первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності з переоглядом та визначено ІІІ групу інвалідності.

При подальших переоглядах ступінь втрати професійної працездатності не змінювався та рішенням МСЕК від 04.06.2013 року повторно встановлено 55% втрати професійної працездатності безстроково.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений проходити курси лікування, втратив роботу, втратив великий відсоток працездатності, потребує постійного лікування та нагляду у лікарів, переносить постійні фізичні страждання, що впливає на психоемоційний стан здоров`я позивача, він постійно має пригнічений, розгублений стан, постійно переживає за своє здоров`я. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 300 000 гривень.

У зв`язку з викладеним, просить суд стягнути з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 220 000 гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб. У задоволенні іншої частити позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в сумі 2 200 гривень.

В апеляційній скарзі АТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги, постановити окрему ухвалу, якою визнати звернення адвоката Мотуза О.В. від імені позивача ОСОБА_1 з повторним, завідомо безпідставним позовом про відшкодування моральної шкоди, зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданням цивільного судочинства і направити у відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, а про результати її розгляду повідомити суд у місячний строк; визнати звернення позивача ОСОБА_1 з повторним, завідомо безпідставним позовом про відшкодування моральної шкоди зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданням цивільного судочинства.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що АТ «Кривбасзалізрудком» має нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду. При цьому, через зловживання позивачем і його адвокатом, суд першої інстанції не врахував, що позивач вже отримав відшкодування моральної шкоди у 2010 році на підставі мирової угоди, затвердженою ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 17 листопада 2010 року у справі №2-1627/10/0408. Факт виплати шкоди 09 листопада 2010 року встановлено судом і підтверджено видатковим касовим ордером, копію якого відповідач просить долучити до матеріалів справи разом з копіями ухвали і мирової угоди. Справа №2-1627/10/0408 розглядалась за позовом того ж позивача до того ж відповідача з того самого предмета і з тих самих підстав спору і закінчилась укладанням між сторонами мирової угоди, яку суд і визнав. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 17 листопада 2010 року у справі №2-1627/10/0408, окрім іншого, встановлено факт одноразової виплати ВАТ «Кривбасзалізрудком» (на теперішній час АТ «Кривбасзалізрудком») відшкодування моральної шкоди в сумі 23 600 гривень на користь ОСОБА_1 , який, зі свого боку, відмовляється від позовної заяви. В мировій угоді, затвердженої судом, ОСОБА_1 письмово підтвердив відсутність будь-яких майнових та немайнових претензій до відповідача про відшкодування моральної шкоди. Суд першої інстанції, ухвалюючи спірне рішення про часткове задоволення позовних вимог, керувався нормами статей 23, ч.1 ст.1167, ч.2 ст.1168 ЦК України, 153 КЗпП України, і виходив з того, що відповідач, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві. Однак суду по даній справі не було відомо про одноразове відшкодування з боку підприємства-відповідача моральної шкоди у 2010 році, оскільки позивачем та його адвокатом приховано від суду факт розгляду аналогічного спору іншим судом і отримання позивачем відшкодування моральної шкоди. Подаючи позов до Жовтневого районного суду з того ж предмету, до того ж відповідача і з тих же підстав у 2024 році (через 14 років), позивач і його представник завідомо ввели суд в оману, стверджуючи про відсутність факту подання аналогічного позову, що свідчить про зловживання процесуальними правами і суперечать завданню цивільного судочинства

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги АТ «Кривбасзалізрудком». Посилається, що відповідач істотно порушив положення ЦПК України щодо подання доказів, тому просить не приймати відповідачем разом з апеляційною скаргою та не були подані до суду першої інстанції.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу АТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на відсутність можливості подати докази, які він додав до апеляційної скарги, до суду першої інстанції, просить задовольнити апеляційну скаргу АТ «Кривбасзалізрудком».

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

До апеляційної скарги АТ «Кривбасзалізрудком» додано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме ухвали Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №2-1627/10/0408 від 17.11.2010 року про визнання мирової угоди між ОСОБА_1 і ВАТ «Кривбасзалізрудком», копію мирової угоди між ОСОБА_1 і ВАТ «Кривбасзалізрудком», копію видаткового касового ордеру від 09.11.2010 року про виплату ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди на підставі мирової угоди.

У клопотанні заявник зазначає, що не мав можливості подати вказані документи до суду першої інстанції, оскільки між відкриттям провадження і ухваленням рішення у справі був лише 1 місяць. З часу розгляду справи Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в 2010 році минуло багато часу, на сайті судової влади інформація про розгляд справи не розміщувалася, строк зберігання таких документів на підприємстві встановлено 3 роки. Тому дізнатися чи розглядалася така справа і яке рішення приймалося судом у відповідача не було можливості. Документи треба було відшукати в архіві, і існує велика завантаженість по цій категорії справ.

Колегія суддів апеляційного суду вважає поважними зазначені відповідачем причини пропуску строку на подання даних доказів і приймає їх.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ «Кривбасзалізрудком» підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що ОСОБА_1 працював на шахті Октябрська АТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 02 липня 1986 року по 29 жовтня 2012 року у підземних умовах машиністом скреперної лебідки, гірничим робітником очисного забою.

11 травня 2006 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання радикулопатія шийна та попереково-крижова, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ОСОБА_1 . Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 працював 19 років 9 місяців в умовах важкої праці, запиленості робочої зони і несприятливого мікроклімату, що призвело до професійних захворювань.

Відповідно довідки МСЕК серії ДНА-02 №012648 від 31.05.2006 року ОСОБА_1 первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 50% по радикулопатії, 5% по ХОЗЛ з переоглядом, третю групу інвалідності.

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово проходив переогляд МСЕК та згідно довідки МСЕК серії АБ № 0003709 від 04.06.2013 позивачу повторно встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 50% по радикулопатії, 5% по ХОЗЛ з переоглядом безстроково.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами статей 153, 237-1 КЗпП України та виходив з обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями. Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 220 000 гривень, суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї позивача, характер отриманих позивачем професійних захворювань.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов без урахування відомостей про добровільне відшкодування підприємством позивачу моральної шкоди по аналогічній справі.

Так, ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2010 року у справі №2-1627/10/0408 визнано мирову угоді, укладену ОСОБА_1 з ВАТ «Кривбасзалізрудком» за якою:

ВАТ «Кривбасзалізрудком» виплатив одноразово в рахунок відшкодування моральної шкоди 23 600 гривень, з яких буде утримано податок та обов`язкові збори до державних цільових фондів, а ОСОБА_1 відмовляється від своєї позовної заяви про стягнення з ВАТ «Кривбасзалізрудком» моральної шкоди у розмірі 173 000 гривень. (а.с. 61 зворот 62 зворот)

Вказане відшкодування моральної шкоди, з урахуванням утримання податків та обов`язкових платежів, ОСОБА_1 отримав згідно видаткового касового ордеру від 09 листопада 2010 року та платіжного доручення № 15753 від 09 листопада 2010 року. (а.с. 64 зворот, 65)

Враховуючи, що виплата компенсації моральної шкоди здійснюється одноразово, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди.

Щодо вимоги апеляційної скарги про постановлення окремої ухвали суду, якою визнати звернення адвоката Мотуза О.В. від імені позивача ОСОБА_1 з повторним, завідомо безпідставним позовом про відшкодування моральної шкоди, зловживанням процесуальними правами, та направленням у відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, а про результати її розгляду повідомити суд у місячний строк; визнання звернення позивача ОСОБА_1 з повторним, завідомо безпідставним позовом про відшкодування моральної шкоди зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданням цивільного судочинства, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

За наявності цих двох правових підстав у сукупності суд має право постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню виявлених порушень.

Окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для постановлення окремої ухвали немає.

Згідно ч. 5 ст. 262 ЦПК України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що «постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки і їхній діяльності під час вирішення спору».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 року у справі №761/32388/13-ц (провадження №61-3251св18) зазначено, що «при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».

Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №755/15473/20.

Апеляційний суд звертає увагу, що, відповідно ст. 262 ЦПК України, не встановлено процесуального обов`язку суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для постановлення окремої ухвали.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим, з урахуванням висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та часткове задоволення апеляційної скарги АТ «Кривбасзалізрудком», оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідачу АТ «Кривбасзалізрудком» слід компенсувати витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 300 гривень за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Компенсувати Акціонерному товариству «Криворізький залізорудний комбінат» витрати по сплаті судового збору в сумі 3 300 гривень за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді:

Повний текст постанови складено 16 квітня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста