ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6033/25 Справа № 207/5012/24 Суддя у 1-й інстанції - Подобєд О. К. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

23 квітня 2025 року м.Дніпро

Суддя судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду Єлізаренко І.А., ознайомившись з апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Донець Віталія Валерійовича на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

25 березня 2025 року Баглійським районним суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №207/5012/24 за позовом ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ухвалено рішення, яким позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором позики № 764854289 від 02 вересня 2023 року в розмірі 34 000 грн., з яких з яких: 8500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25500 грн. - сума заборгованості за відсотками, заборгованість за договором позики №4842268 від 10 серпня 2023 року в розмірі 11500 грн, з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8500 грн. - сума заборгованості за відсотками,а також судовий збір в сумі 3028 грн.

18 квітня 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Донець В.В., через систему «Електронний суд» подано апеляційну скаргу на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року, в якій просить: скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ознайомившись з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки апеляційна скарга подана з порученням вимог ст. 356 ЦПК України, що полягає у наступному.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення справляється судовий збір.

Порядок сплати судового збору визначено статті 6 вказаного Закону. На підтвердження сплати судового збору надається документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за звернення з апеляційною скаргою на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст .4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 3028 гривень.

Позовна заява подана до суду першої інстанції юридичною особою та згідно змісту рішення суду першої інстанції від 25 березня 2025 року позивачем ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» загальна сума ціни позову, тобто розмір вимог майнового характеру які заявлялись до стягнення з відповідача на користь позивача становив загальну суму за двома договорами позики в розмірі 45500 грн. та з рішення встановлено також, що позивачем у справі справлявся судовий збір в розмірі 3028 грн.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, за звернення з даною апеляційною скаргою фізичною особою підлягає сплаті судовий збір виходячи з вищезазначених ставок встановлених спеціальним законом. Разом з цим, враховуючи, що ця апеляційна скарга подана через систему «Електронний суд», при підрахуванні остаточної суми судового збору підлягає застосуванню ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якого, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за подання апеляційної скарги через систему «Електронний суд» розмір судового збору який підлягає сплаті відповідачем ОСОБА_1 становить 3633,60 грн. (3028 грн. - судовий збір за звернення позивача до суду з позовом х 150% х на 0,8 коефіцієнт пониження).

Матеріали апеляційної скарги та зазначені в ній додатки не містять доказів сплати судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою.

Сторона апелянта у змісті апеляційної скарги вважає, що відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

З цього приводу суд зазначає, що преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Отже, ключовою ознакою, за якою можливо віднести правовідносини, що склались між сторонами до таких, які регулюються вищевказаним Законом є факт надання послуг позивачу.

Згідно з п. 22 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

У пункті 6 постанови Пленум Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачене Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції та апеляційної скарги з якою звернувся апелянт ОСОБА_1 , позивачем у справі №207/5012/24 є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ОСОБА_1 є відповідачем до якого пред`являлись вимоги майнового характеру про стягнення заборгованостей за договорами позик за наслідками розгляду якого 25 березня 2025 року судом першої інстанції ухвалено оскаржуване рішення.

У статті 22 Закону «Про захист прав споживачів», який є спеціальним та звільняє споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначено, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав.

Відомостей про наявність у справі №207/5012/24 зустрічного позову відповідача ОСОБА_1 до позивача ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не встановлено.

При прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц (провадження №14-57цс18).

Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів.

Системний аналіз ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» з врахуванням наведеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №761/24881/16-ц, дає підстави для висновку, що від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнені споживачі, які мають процесуальний статус позивача, тобто особи, які звертаються до суду із позовом, та під час оскарження такими особами судових рішень в судах усіх інстанцій.

Тобто, Закон України «Про захист прав споживачів» визначає право на звільнення від сплати судового збору виключно позивачів, відповідно, відповідачі у такій справі, звертаючись до суду із апеляційними, касаційними скаргами, іншими заявами процесуального характеру, не звільняються від сплати судового збору, крім інших випадків, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правовий висновок щодо не звільнення споживача від сплати судового збору у випадку його процесуального статусу відповідача викладена в постановах Верховного Суду: від 24 травня 2021 року у справі №361/1219/16, від 10 лютого 2021 року у справі №146/1166/128 та інших, а також в ухвалах Верхового Суду про відмову у відкритті касаційного провадження: від 03 червня 2021 року у справі №531/1673/20, від 29 квітня 2021 року у справі №389/555/20, від 25 березня 2021 року у справі №225/4888/15-ц, від 15 січня 2021 року у справі №522/6218/20 та інших.

Відомості, що підставою звернення з позовом у даній справі є порушення прав відповідача та способу їх захисту з підстав Закону України «Про захист прав споживача» відсутні, а предметом розгляду були зобов`язання про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , як відповідача, перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

За встановлених обставин, у даній справі на ОСОБА_1 не розповсюджується дія статті 22 Закону України «Про захист прав споживача» для звільнення від сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 25 березня 2025 року.

Положеннями Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо його сплати судового збору, проте ні зміст апеляційної скарги, ні додані до нього документи відповідних посилань та доказів не містять і не заявляються до застосування стороною апелянта.

Таким чином, апелянтові ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір в розмірі 3633,60 грн за звернення до апеляційного суду з цією апеляційною скаргою, враховуючи, що останнім заявляється про скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі та надати документ (квитанція, чек, тощо), який підтверджує таку сплату.

Належними реквізитами для сплати судового збору у вказаному розмірі є наступні:

Отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/ 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0004628

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу: 101 ____(реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за апеляційною скаргою на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року усправі 207/5012/24, Дніпровський апеляційний суд.

На підтвердження доплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його доплату.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу слід залишити без руху з наданням стороні апелянта десятиденного строку з дня вручення копії цієї ухвали усунути встановлені недоліки у вигляді надання до апеляційного суду документу (квитанції, чеку, тощо) який підтверджує сплату судового збору в сумі 3633,60 грн за звернення з апеляційною скаргою для долучення до матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Донець Віталія Валерійовича на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року у справі № 207/5012/24 - залишити без руху, надати строк для усунення вказаних недоліків у зазначений в ухвалі строк.

У разі невиконання ухвали і не усунення недоліку до вказаного строку, апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Єлізаренко