Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1992/25
Провадження №: 2/332/1676/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Сапунцова В.Д., за участю секретаря Горбань Є.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом останнього до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про визначення місця проживання дитини з батьком,

встановив:

22.04.2025 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 24.04.2025 року по вказаній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження на 12 год. 00 хв. 19.05.2025 року.

Також зазначеною ухвалою суду до участі у справі долучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району.

25.04.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову в якій зазначив, що відповідач у справі ОСОБА_2 вилучила у його сина - ОСОБА_3 телефон HONOR Magic6 Pro, який придбав позивач для спілкування з сином, вилучення телефону перешкоджає зв`язку позивача із сином, зв`язок із сином втрачений з 21.04.2025. Також позивач вказує, що відсутність телефону у його сина перешкодить останньому звернутись до служби у справах дітей або правоохоронних органів у разі загрози фізичного або психологічного насильства.

Відповідач вважає, що відсутність телефону у дитини - ОСОБА_3 ускладнює забезпечення його безпеки, захист від насильства та реалізацію його права висловити думку щодо місця проживання під час судового розгляду справи. На думку позивача, без вжиття заходів забезпечення позову існує ризик завдання непоправної шкоди психологічному здоров`ю та безпеці дитини, а також неможливість здійснення судового розгляду через брак зв`язку з дитиною.

Так, позивач просить вжити наступні заходів забезпечення позову:

- забезпечити позов шляхом зобов?язання відповідача, ОСОБА_2 , повернути ОСОБА_3 телефон HONOR Magic 6 Pro (512 GB, Black), приданий позивачем 16 листопада 2024 року (Sales receipt no. 197929, Order no. CUR), для забезпечення його права на зв?язок із батьком, Службою у справах дітей та правоохоронними органами у разі загрози фізичного чи психологічного насильства;

- направити ухвалу про забезпечення позову до соціальних служб Великобританії (Bromley Children's Social Care, London, United Kingdom) через Посольство України в Лондоні для контролю за її виконанням, враховуючи місце проживання відповідача (8 Cray Valley Road, BR5 2EZ, Flat 8, London, United Kingdom).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали, надані на її обґрунтування, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 490/1087/21 (провадження № 61-12931св21) вказано, що: «судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька). Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Відповідно до статті 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Також Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини.

Суть висновків ЄСПЛ у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» («Сristian Сatalin Ungureanu v. Romania», заява № 6221/14, п.п. 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) зводиться до того, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється. Відповідно до обставин справи «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» мова не йшла про ситуацію, коли є об`єктивні підстави вважати, що зазначений доступ до дитини явно суперечить її інтересам.

Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, п. 76).

Суд наголошує на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини, адже батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Забезпечення спілкування дитини з одним батьків, є прямим обов`язком того з батьків, з ким фактично проживає дитина.

Крім того, можливість такого спілкування є важливим елементом відносин між батьком та дитиною, особливо під час запровадженого в Україні воєнного стану, через який багато дітей через об`єктивні обставини були вимушені покинути територію України та втратили можливість безпосередньо спілкуватись з батьками, які також через певні запровадженні державою обмеження не мають можливості відвідувати своїх дітей за місцем їх фактичного проживання.

Діюче законодавство не містить конкретних приписів щодо способу забезпечення дистанційного спілкування дитини з одним із батьків за допомогою засобів зв`язку, але й при цьому не містить заборон щодо використання всіх можливих технічних засобів та спеціальних програм для такого зв`язку.

Так у постанові Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 520/13963/17 (провадження № 61-10042св22) зазначено, що «під час воєнного стану один із батьків разом із неповнолітньою дитиною виїхав за межі України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову та зобов`язання позивача забезпечувати щодня у будні дні з 19.00 год. мінімум 30 хв. контакт матері з малолітньою донькою шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Теlegram» та/або програм «Zооm», «Skyре».

Також можливості організації спілкування дитини з одним із батьків з використанням зазначених мобільних застосунків викладена у постанові Верховного Суду від 01 травня 2024 року у справі № 756/9059/20 (провадження № 61-17719св23).

Отже, для організації спілкування дитини з батьком можливе використання наявних засобів зв`язку та мобільних застосунків, які є в наявності як у самої дитини, так і у того з батьків з ким фактично проживає дитина.

Розв`язуючи питання щодо конкретно обраного позивачем способу забезпечення позову суд виходить з того, що позивачем не доведено, що спілкування із його сином можливе лише за допомогою телефону HONOR Magic6 Pro та не позивачем у заяві про забезпечення позову не надано переконливих доказів про те, що саме відповідач у справі ОСОБА_2 відібрала у його сина зазначений телефон та чи взагалі такий факт мав місце.

Вказана обставина виключає можливість застосування судом забезпечення позову у спосіб зазначений позивачем.

Разом з тим, враховуючи беззаперечне право позивача на зв`язок та спілкування зі своєю дитиною, суд доходить висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в частині забезпечення права позивача на зв`язок зі своєю дитиною шляхом зобов`язання відповідача - ОСОБА_2 , не чинити перешкоди та забезпечити позивачу, в тому числі з використанням власних засобів зв`язку, належне спілкування з дитиною сином ОСОБА_4 .

Таке спілкування батька з сином має сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька з малолітнім сином, та буде відповідати законним інтересам дитини.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про можливість забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди та надавати ОСОБА_1 можливість спілкуватися із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою аудіо/відео зв`язку з використанням наявних мобільних застосунків та з використанням технічних засобів, що належать, в тому числі відповідачу ОСОБА_2 , а також повідомляти його про місце перебування, стан здоров`я, умови проживання дитини.

Судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачці, а також обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 154, 247, 260, 261, 353 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом останнього до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про визначення місця проживання дитини з батьком, - задовольнити частково.

З метою забезпечення позову зобов`язати ОСОБА_2 до ухвалення судом рішення у цій справі не чинити перешкоди та надавати ОСОБА_1 можливість спілкуватися із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою аудіо/відео зв`язку з використанням наявних мобільних застосунків та з використанням технічних засобів, що належать, в тому числі ОСОБА_2 , а також повідомляти ОСОБА_1 про місце перебування, стан здоров`я, умови проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Копію ухвали направити ОСОБА_2 для виконання, а іншим учасникам справи для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня її постановлення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: В.Д. Сапунцов