Справа № 610/121/25
Провадження № 2/610/661/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.04.2025 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Феленка Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Афоніної Д.О.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

15 січня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Горбачову Г.М., звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 411 471,51 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 28 лютого 2013 року № 610/289/13-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини щомісячно, з 28 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 27.04.2016 відкрито виконавче провадження № 50984673, однак аліменти ОСОБА_2 не сплачує, в результаті чого станом на грудень 2024 року виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка відповідно до розрахунку, наданого Балаклійським ВДВС у Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції становить 411 471,51 грн. На підставі вказаного розрахунку представником позивача здійснено та наведено у позовній заяві детальний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2015 року до грудня 2024 року, згідно з яким розмір пені за вказаний вище період становить 5 809 549,04 грн. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі, що не перевищує суму боргу, а саме 411 471,51 грн.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності та за відсутності позивача, зазначила, що проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

29.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 16.04.2025, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача ОСОБА_2 , на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 убачається, що 04.01.2022 між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб. Після укладення шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на " ОСОБА_8 " (а.с. 17 зворот).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 28.02.2013 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2013 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15, 41).

На підставі вказаного вище рішення суду постановою державного виконавця від 27.04.2016 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 610//289/13-ц, виданого 28.08.2013 (а.с. 13).

Відповідно до розрахунку Балаклійського відділу державної виконавчої служби у Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість по аліментам ОСОБА_2 за період з листопада 2015 року до грудня 2024 року становить 411 471,51 грн (а.с. 16).

Норми права, які застосував суд.

Частиною 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Мотиви суду.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Водночас стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Судом встановлено, що внаслідок несплати відповідачем ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у нього виникла заборгованість, яка відповідно до наданого державним виконавцем розрахунку становить 411 471,51 грн.

Позивачем надано детальний розрахунок розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем за період 01.11.2015-31.12.2024, яка становить 5 809 549,04 грн.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, при цьому, враховує вимоги ст. 196 СК України, відповідно до яких розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості, та визначає суму пені у розмірі 411 471,51 грн, що не перевищує розмір заборгованості за період 01.11.2015 31.12.2024.

Враховуючи, що відповідач своєчасно не виконував свій обов`язок зі сплати аліментів, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення на її користь пені по аліментах, отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати.

Як убачається з матеріалів справи, позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

У зв`язку із задоволенням позову відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 114,72 грн (411 471 х 1% = 4 114,72).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 141, 155, 180, 181, 196 СК України, статтями 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за період з 01.01.2015 до 31.12.2024 у розмірі 411 471 (чотириста одинадцять тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 51 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 4 114,72 гривні.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 21 квітня 2025 року.

СуддяЮ.А. Феленко