ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року місто Чернівці справа №718/1805/24

провадження №22-ц/822/234/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.К.

секретар Сарган Ю.В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного Чернівецької області від 30 грудня 2024 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Мінів О.І.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, де заінтересована особа: перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Посилалася на те, що вона, ОСОБА_1 з початку 2001 року по 19 лютого 2024 року проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 . Під час їх спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4 . В свідоцтві про народження сина запис про батька зроблений відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Вказує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним батьком ОСОБА_4 , однак за роки свого життя він не встиг звернутися до органів реєстрації актів цивільного стану з заявою про визнання себе батьком сина, хоча завжди визнавав себе батьком, виховував та піклувався про сина, приймав активну участь у дошкільному та шкільному житті сина.

Зазначає, що подружжя проживало у цивільному шлюбі, разом з сином та до смерті ОСОБА_3 , підтримували подружні стосунки, вели спільний побут та спільний бюджет, що підтверджується фотографіями. За весь період спільного проживання вони мали спільні інтереси, бюджет.

Батько ОСОБА_3 постійно приводив і забирав сина з дитячого садка, цікавився його життям, поведінкою в колективі, а також відвідував всі навчально-виховні заходи, які проводились у дошкільному закладі.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04 березня 2024 року №102 ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_1 , за роки життя визнавав дитину, як свого рідного сина ОСОБА_4 та виконував батьківські обов`язки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер у КНП «Кіцманська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від серцево-легеневої недостатності, що підтверджується довідкою про причину смерті №1 від 20 лютого 2024 року, лікарським свідоцтвом про смерть №1 від 20 лютого 2024 року.

Вказує, що встановлення факту необхідне з метою спадкування майна після смерті батька, дитина зможе отримувати пенсію по втраті годувальника, отримати пільги.

Також посилається на те, що в силу фактичних обставин справи реалізувати свої законні права та захистити інтереси дитини не може, оскільки у свідоцтві про його народження запис про батька відсутній, внесений у відповідності до ст.135 СК України.

Просить встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внести зміни у актовий запис про народження сина.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства - відмовлено.

Повний текст рішення складено судом 08 січня 2025 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 , інтереси якої представляє - адвокат Ниміджан Ю.В. подала апеляційну скаргу, в якій, вказала, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення суду не з`ясував у повному обсязі обставини справи, не вірно застосував норми матеріального та процесуального права до правовідносин, що склалися та зробив помилкові висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, а також вважає, що не враховано письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та були досліджені у судовому засіданні, а також показання свідків.

Вказала, що матеріалами справи та показами свідків підтверджено, що заявник дійсно проживала у громадянському шлюбі з ОСОБА_3 з початку 2001 року, вели спільний побут, мали спільні права та обов`язки та мали спільний бюджет, а з 2016 року виховували спільну дитину.

Вказує, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Посилання суду на обов`язковість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження заявлених у цій справі вимог заявником надано достатню кількість належних, допустимих доказів та показань свідків, які у сукупності дають можливість дійти висновку про визнання ОСОБА_3 , за роки свого життя батьківства щодо ОСОБА_4 та встановлення відповідного факту батьківства після його смерті.

Просила рішення скасувати і заяву задовольнити повністю.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Межі розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Рух справи

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 19 березня 2025 року витребувано з Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області (59300, Україна, Чернівецький р-н, Чернівецька обл., місто Кіцмань, вулиця Незалежності, будинок, 83) інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 09 квітня 2025 року залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, де заінтересованою особою є перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якості заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 та Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, сформованого 24 березня 2017 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , де відомості про батька зазначені відповідно до ч.1 ст.135 СК України - ОСОБА_5 , відомості про матір - ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис №2872 від 16 листопада 2016 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 у віці 57 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22 лютого 2024 року (а.с.15).

З копії лікарського свідоцтва про смерть №1, виданого КНП «Кіцманська БЛІЛ» 20 лютого 2024 року вбачається, що смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок серцево - легеневої недостатності (а.с.16).

Відповідно до довідки №438 від 26 лютого 2024 року виданої Кіцманською міською радою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька АДРЕСА_1 , дійсно хоронила чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 за власні кошти (а.с.17).

Згідно довідки №4 від 28 лютого 2024 року виданої Кіцманським закладом дошкільної освіти ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 відвідував Кіцманський дошкільний навчальний заклад з серпня 2019 року по лютий 2022 року. За період перебування ОСОБА_4 в закладі дошкільної освіти батько ОСОБА_3 постійно брав учать у дошкільному житті дитини (а.с.18).

Як вбачається з довідки №73 від 21 березня 2024 року виданої Опорним закладом освіти Кіцманський ліцей №1 Кіцманської міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 дійсно зарахований та числиться в списках 1-Б класу ОЗО Кіцманський ліцей №1. На підставі характеристики керівника 1-Б класу ОСОБА_6 , батько ОСОБА_3 безпосередньо брав участь у вихованні та навчання дитини (а.с.19).

У відповідності до Акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї ОСОБА_1 складеного Кіцманською міською радою №102 від 04 березня 2024 року, обстеження проведено за адресою АДРЕСА_1 , де встановлено що за вказаною адресою проживають: заявниця ОСОБА_1 ,1977 року народження, її син ОСОБА_4 , 2016 року народження, батько ОСОБА_7 , 1953 року народження, мати ОСОБА_8 , 1954 року народження. Зі слів заявниці ОСОБА_1 , її матері ОСОБА_8 та сусідів, з 2001 року по 19 лютого 2024 року разом із заявницею та сином проживав без реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). За роки життя ОСОБА_3 визнавав дитину, як свого рідного сина ОСОБА_4 , 2016 року народження та виконував батьківські обов`язки (а.с.25).

Доводи та мотиви апеляційного суду та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20).

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно абз.2 п.15 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Згідно з частиною другою статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

У частині першій статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України).

Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження з вимогою про встановлення факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Із заяви вбачається, що встановлення такого факту ОСОБА_1 необхідне для отримання дитиною пенсії по втраті годувальника та для успадкування після смерті ОСОБА_3 належного йому майна, тобто такий факт заявниці необхідний для вирішення питання для захисту майнових та немайнових законних прав дитини.

Судово-генетична експертиза у цій справі, що переглядається, проведена не була.

Як вбачається з матеріалів справи заінтересована особа ОСОБА_2 , є спадкоємницею за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вона є матір`ю померлого ОСОБА_3 і заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, оскільки ОСОБА_3 не є рідним батьком ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення факту батьківства пов`язується із можливим наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 13 жовтня 2021 року в справі №159/858/20 (провадження № 61-1633св21), від 12 січня 2022 року в справі №227/2188/21 (провадження № 61-18156 св21) та від 24 червня 2022 року в справі №337/3395/21 (провадження № 61-21062св21).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених у справі обставин, судом першої інстанції оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, відтак, підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_1 без розгляду, роз`яснивши їй, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись статтями 259, 268, 315, 367, 368, 374, 377, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного Чернівецької області від 30 грудня 2024 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до належного суду з позовом на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено судом 24 квітня 2025 року.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна