Справа № 307/4415/24
Провадження № 2/307/1082/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Половко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.

Позивач та її представник ОСОБА_3 в судові засіданні на 09 годину 00 хвилин 30 жовтня 2024 року, на 09 годину 00 хвилин 18 грудня 2024 року, 09 годину 00 хвилин 04 лютого 2025 року, 09 годину 30 хвилин 26 лютого 2025 року, 09 годину 00 хвилин 18 березня 2025 року, 09 годину 30 хвилин 09 квітня 2025 року та 09 годину 20 хвилин 28 квітня 2025 року, не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. При цьому, представник позивача ОСОБА_3 через канцелярію суду подавала заяви про відкладення розгляду справи призначеної на 09 годину 00 хвилин 18 грудня 2024 року, 09 годину 00 хвилин 18 березня 2025 року, 09 годину 30 хвилин 09 квітня 2025 року та 09 годину 20 хвилин 28 квітня 2025 року, оскільки не може з`явитися із різних причин, а саме поїздки м. Хуст, виїзд за кордон .., однак заяви про розгляд справи у її та позивача відсутності не подала.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.5 ст.130 ЦАК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Умовами для залишення позову без розгляду за правилами ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України є: 1) належність повідомлення позивача про час і місце судового розгляду справи; 2) повторність неявки; 3) відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, чинним цивільно-процесуальним кодексом не передбачено відкладення розгляду справи за повторної неявки в судове засідання позивача. Тобто, при повторній неявці позивача суд або залишає позов без розгляду, або, лише у випадку подання заяви позивачем про розгляд справи у його відсутності, продовжує розгляд справи. Будь-яких інших підстав для відкладення розгляду справи при повторній неявці позивача ЦПК не передбачено.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" (рішення від 28 жовтня 1998 року), "Круз проти Польщі" (рішення від 19 червня 2001 року). У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що позивач та його представник були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками про отримання повістки, більше ніж два рази підряд не з`явилися в судове засідання (, 09 годину 00 хвилин 18 березня 2025 року, 09 годину 30 хвилин 09 квітня 2025 року та 09 годину 20 хвилин 28 квітня 2025 року), заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, слід залишити без розгляду.

Керуючись ч.9 ст.158, ч.5 ст.223, ч.2 ст.247, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі залишити без розгляду.

На ухвалу суду до Закарпатського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: В.В. Чопик