Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/1942/24
Провадження по справі № 2/514/174/25
17 квітня 2025 року с-ще Бессарабське
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кравченко П.А.,
за участю секретаря судового засідання Мельниченко Н.М.
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Бессарабське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат 3% річних за користування грошовими коштами (в порядку ст. 625 ЦК України),
Адвокат Коваленко С.О. який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат 3% річних за користування грошовими коштами (в порядку ст. 625 ЦК України).
Позичальник та поручитель не дотримувалися умов кредитного договору та договору поруки та не здійснювали повернення отриманих кредитних коштів, у зв`язку з чим утворилась значна заборгованість по кредиту, у зв`язку з чим кредитор був вимушений звернутись до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав.
Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 17 червня 2010 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором № 1/20054 від 28.12.2007 року на загальну суму 124288,44 гривень, судового збору у розмірі 1242,88 гривень та витрат пов`язаних з інформаційно-технічним розглядом справи. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

07 березня 2019 року було проведено електронний аукціон №UA-EA-2019-02-18-000018-b за лотом №F17GL39825 за кредитним портфелем, що складається дебіторської заборгованості. Переможцем визнано ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-02-18-000018-b.

26 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» та ОСОБА_1 , укладено договір № 63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за змістом пункту 2.1. якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до Позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, в тому числі до осіб, визначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом -Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом-«Основні договори», надалі за текстом -Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному Договором.

За змістом пункту 10 Додатку №1 до Договору №63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26.03.2019 року до ОСОБА_1 перейшло право вимоги, серед іншого, за Кредитним договором №1/20054 від 28.12.2007 року та Договором поруки №1/20054-1 від 28.12.2007 року. Відповідно до п.10 Додатку №1 до Договору №63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26.03.2019 року, до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за Кредитним договором №1/20054 від 28.12.2007 року у розмірі 116 001,06 грн., з яких:

116 001,06 грн. - заборгованість за кредитом (тіло);

-0.00 грн.- заборгованість за відсотками.

ОСОБА_1 сплатив ПАТ «Фінростбанк» кошти в порядку пункту 4.1. Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 152 265,58 гривень, що підтверджується квитанцією про оплату №27021695 від 12.03.2019 року.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» у правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 1/20054від 28.12.2007 року та були підтверджені рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 17 червня 2010 року у справі №2-154/2010.

Станом на сьогодні, вказане грошове зобов`язання є невиконаним, позичальник ухиляється від повернення кредитних коштів на шкоду кредиту. У зв`язку з тим, що відповідач безпідставно користується грошовими коштами, рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 17 червня 2010 року у справі № 2-154/2010 залишається невиконаним, у позивача виникло законне право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних за користування коштами, передбачене ст.625 ЦКУкраїни.

Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року провадження у справі відкрито та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Коваленко С.О. у судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Крім того, відповідач повідомлений про день та час судового розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Тарутинського районного суду Одеської області, офіційного веб-порталу судової влади.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» (далі -Банк, Кредитодавець) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (далі -Позичальник) укладено Кредитний договір № 1/20054 (далі-Кредитний договір), за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику кредит у розмірі 284 750,00 грн. терміном з 28.12.2007 року по 28.12.2012 року зі сплатою 17.00 % відсотків річних.

Цього ж дня, 28 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №1/20054-1, за умовами якого, поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання зобов`язань за кредитним договором №1/20054 від 28 грудня 2007 року, який укладено між Кредитором та ФОП ОСОБА_3 .

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 17 червня 2010 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором № 1/20054 від 28.12.2007 року на загальну суму 124288,44 гривень, судового збору у розмірі 1242,88 гривень та витрат пов`язаних з інформаційно-технічним розглядом справи. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним.

07 березня 2019 року було проведено електронний аукціон №UA-EA-2019-02-18-000018-b за лотом №F17GL39825 за кредитним портфелем, що складається дебіторської заборгованості. Переможцем визнано ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-02-18-000018-b.

26 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» та ОСОБА_1 , укладено договір № 63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за змістом пункту 2.1. якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до Позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, в тому числі до осіб, визначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом -Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом-«Основні договори», надалі за текстом -Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному Договором.

За змістом пункту 2.2. Договору, за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених Основними договорами, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. До нового кредитора не переходять права на нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/ рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом пункту 10 Додатку №1 до Договору №63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26.03.2019 року до ОСОБА_1 перейшло право вимоги, серед іншого, за Кредитним договором №1/20054 від 28.12.2007 року та Договором поруки №1/20054-1 від 28.12.2007 року. Відповідно до п.10 Додатку №1 до Договору №63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26.03.2019 року, до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за Кредитним договором №1/20054 від 28.12.2007 року у розмірі 116 001,06 грн., з яких:

116 001,06 грн. - заборгованість за кредитом (тіло);

-0.00 грн.- заборгованість за відсотками.

ОСОБА_1 сплатив ПАТ «Фінростбанк» кошти в порядку пункту 4.1. Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 152 265,58 гривень, що підтверджується квитанцією про оплату №27021695 від 12.03.2019 року.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону № 1404-VIII, з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Тобто, як вбачається із вище зазначеного, питання щодо заміни сторони стягувача вирішується в судовому порядку.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача правонаступником, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа відмовлено та Постановою Одеського апеляційного суду від 03.03.2020 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року залишено без змін.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 06 грудня 2023 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача правонаступником, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа - закрито на підставі п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зусталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Всупереч зазначеному, позивачем не надано доказів заміни сторони стягувача, а саме ПАТ «Фінростбанк» на ОСОБА_1 , що в свою чергу виключає можливість стягнення інфляційних витрат 3% річних за користування грошовими коштами (в порядку ст. 625 ЦК України, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат 3% річних за користування грошовими коштами (в порядку ст. 625 ЦК України) - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя П.А. Кравченко