Єдиний унікальний номер 722/1449/21
Номер провадження 2-і/725/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н. В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Іщенко А.В., АТ «Райффайзен Банк Аваль», про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів строком на 1(один) рік.

В обґрунтування заяви вказувала, що у листопаді 2021 року представники ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернулися до суду із вищевказаним позовом та просили стягнути з неї належні позивачці кошти, які вона незаконно утримує, а також витрати на правову допомогу та судові витрати.

В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.01.2024 року вказаний позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 253 369 гривень 78 копійки; витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. 00 коп., та судовий збір у розмірі 2 533 грн. 70 коп.

Дане рішення суду постановою Чернівецького апеляційного суду від 11.04.2024 року залишено без змін.

При цьому зазначала, що виконати на даний час рішення суду позбавлена можливості через незадовільний матеріальний стан, а також перебування на її утримані чоловіка ОСОБА_6 , який є інвалідом ІІІ групи, та є непрацездатним. Зокрема, зазначала, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищу, оскільки отримує заробітну плату у розмірі 8 000 гривень, що становить мінімальну заробітну плату станом на 2025 рік, однак по мірі своїх можливостей вона спромоглася лише частково сплатити кошти в рахунок виконання судового рішення, а тому просила суд відстрочити виконання судового рішення строком на 1 (один) рік.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала письмові заперечення, в яких просила у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.01.2024 року, - відмовити. При цьому, вказувала, що доводи боржника щодо її скрутного сімейного становища та надані нею довідки форми ОК-5 та ОК-7 щодо розміру заробітної плати не можуть розглядатися як безумовна підстава для відстрочення виконання рішення, оскільки закон прямо не передбачає матеріальне становище боржника як самостійну підставу для відстрочення. Крім того, вказувала, що якщо боржник має скрутне матеріальне становище він має вживати заходів для поступового виконання рішення, а не уникати його виконання повністю.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, а також просив суд заяву про відстрочення виконання судового рішення задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Так, згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Положеннями частини першої, третьої статті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

За частиною четвертою статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Також, у відповідності до роз`яснень, які містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, суд може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оцінивши доводи відповідачки, викладені у заяві про розстрочку виконання рішення, суд приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 обставини не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими й відповідно до приписів ст. 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення коштів, адже доводи ОСОБА_1 про те, що її чоловік ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи, а також те, що розмір її заробітної плати складає 8 000 гривень не свідчить про наявність підстав для відстрочення виконання вказаного судового рішення, які б були особливими чи винятковими та при наявності яких не існувало реальної можливості виконати рішення суду.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, на праві власності заявниці належить транспортний засіб, на який накладено арешт в рамках примусового виконання рішення суду й відповідно існує можливість реального виконання рішення суду.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261, 268, 273, 352, 353, 354, 355, 435 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Іщенко А.В., АТ «Райффайзен Банк Аваль», про стягнення грошових коштів, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало