ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4201/25 Справа № 193/1014/23 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 193/1014/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Вакулівська сільська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року, яке ухвалено суддею Кравченко Н.О. у селищі СофіївціДніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 січня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Вакулівської сільської ради про припинення права власності на земельну ділянку, яку вподальшому уточнив.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який отримав у спадщину, згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року.

З метою приведення права власності на свою присадибну земельну ділянку у відповідність до вимог чинного законодавства України, позивач звернувся до землевпорядної організації з метою розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), але виявилося, що присадибна земельна ділянка яка належить йому, згідно ст. 120 ЗК України, має іншого власника, який зареєстрував право власності та присвоїв вищевказаній земельній ділянці кадастровий № :05:002:0002.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 336736428 від 23.06.2023 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер №:05:002:0002, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано 04.04.2023 року державним реєстратором Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області за Губою С.Д.

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою проведення державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку є рішення сесії Вакулівської сільської ради від 08.02.2022 року за №873-12-УІІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність ОСОБА_2 », яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер якої 125285200:05:002:0002 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) гр. ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальним розміром 0,2500 га, та передано гр. ОСОБА_2 .

Просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення сесії Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 236- 5/VІІІ від 01.06.2021 року, № 571-7/VIII від 10 серпня 2021 року та № 873- 12/VIII від 08 лютого 2022 року; визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 10.04.2023 року зареєстроване на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,25 га, будівництва та обслуговування житлового будинку, зареєстроване реєстратором Волос О.В. Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер № :05:002:0002, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану на території Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровану 04.04.2023 року реєстратором Волос О.В. Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області; судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 1073,60 грн. та витрати на юридичну допомогу в сумі 5000,00 грн. покласти відповідача.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було надано належної оцінки тій обставині, що на підставі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 набув у власність будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який отримав у спадщину. Відповідач ОСОБА_2 , у змові із Вакулівською сільською радою, намагаються позбавити позивача належної йому земельної ділянки за вказаною адресою. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , який не є спадкоємцем майна померлої, з невідомих причин набув право власності на земельну ділянку у квітні 2023 року, хоча рішення суду було скасовано Дніпровським апеляційним судом лише 23 січня 2024 року. Тобто, вони з відповідачем одночасно були власником нерухомості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: позивач будинку, а відповідач земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача ОСОБА_1 адвоката Остапенка О.М. та адвоката Кухарчук А.Ю., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Омельченка Ю.А., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :05:002:0002, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.06.2023 (а.с. 6).

Рішення Вакулівської сільської ради від 01 червня 2021 року № 236-5/VIІI надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розміром до 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10).

В грудні 2022 року рішенням Вакулівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер №:05:002:0002 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальним розміром 0,2500 га. Передати гр. ОСОБА_2 безкоштовно у власність земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальним розміром 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, сільськогосподарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером №:05:002:0002 (а.с. 11).

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року у справі № 193/131/23 ухвалено визнати, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок, загальною площею 50,1 кв.м (житлова площа 27,5 м кв.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7,8).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2024 року рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок, загальною площею 50,1 кв.м (житлова площа 27,5 м кв.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1610,40 грн. (а.с. 57-59).

На підставі зазначеної постанови Дніпровського апеляційного суду було припинено речове право на спірний будинок 06.03.2024 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 11.03.2024 року, індексний номер 369325284 (а.с. 60).

Згідно моніторингу цивільної справи 193/13/23 встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2024 року залишено без руху.

Постановою Верховного Суд від 13 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2024 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача ОСОБА_1 відсутні будь-які правовстановлюючі та інші документи на будинок і на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2024 року було припинено речове право за позивачем на вказаний будинок. Отже, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :05:002:0002, й на зазначеній земельній ділянці на житловий будинок право власності відсутнє. Позивачем не доведено, що оскаржувані рішення Вакулівської сільської ради є протиправними та порушили права чи інтереси позивача, а тому відсутні законні підстави для їх скасування. Вакулівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області на законних підставах передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :05:002:0002 на підставі першочергового рішення сесії Вакулівської сільської ради від 10.08.2021 року № 571-7/VIII «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 » та затверджуючого рішення сесії від 08.02.2022 року № 873-12/У1ІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність ОСОБА_2 ». Суд враховав, що відповідач ОСОБА_2 діяв як добросовісний набувач при набутті оспорюваної земельної ділянки у власність, виконав всі передбачені законодавством дії щодо отримання у власність земельної ділянки. Підстави набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку не були припинені, скасовані чи визнані недійсними.

Встановивши, що позивач не є власником спірного майна і ніколи ним не був, не має правових підстав на припинення прав власності іншої особи - законного набувача майна, та його права не порушені відповідачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Також, суд зазначив, що позивач, заявляючи вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку обрав невірний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав. Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

З урахуванням цього правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , обгрунтовуючи свої право вимоги до ОСОБА_2 , Вакулівської сільської ради про припинення права власності на земельну ділянку, посилався на те, що він є власником будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який отримав у спадщину, згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року, тоді як присадибна земельна ділянка, яка належить йому на підставі ст. 120 ЗК України, має іншого власника ОСОБА_2 , який зареєстрував право власності та присвоїв вищевказаній земельній ділянці кадастровий № :05:002:0002.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 беерзня 2023 року, яким визнано, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 50,1 кв. м (житлова площа 27,5 м кв.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок, загальною площею 50,1 кв.м (житлова площа 27,5 м кв.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 13 січня 2025 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2024 року залишено без змін.

Отже, позивач ОСОБА_1 не є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а тому не має правових підстав на звернення до суду з позовом про припинення прав власності іншої особи на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок.

За таких обставин, позивачем ОСОБА_1 не доведено факту порушення його прав відповідачами ОСОБА_2 та Вакулівською сільською радою, у зв?язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Докази та обставини, якими обгрунтована апеляційна скарга, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: