Справа № 509/4975/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова група «Захист» про захист прав споживача шляхом визнання недійсним положень договору про надання правничої допомоги,

про стягнення грошових коштів

про стягнення моральної шкоди

учасники цивільного провадження по справі:

позивачка ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова група «Захист» (далії по тексту товариство), суд,-

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2024 року позивачка звернулась до Овідіопольського райсуду Одеської області з вищевказаним позовом про захист прав споживачів, позивачка проживає на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позиція сторін.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог які в порядку ст. 49, 51 ЦПК України збільшила, та позивачка зазначила,що 17 листопада 2023 року між сторонами був укладений договір про надання правничої допомоги № 17112301, відповідно до умов договору позивачка сплатила відповідачу вартість послуг в розмірі 5000 грн., з урахуванням змісту договору, позивачка вважає, що п.п.3.3 та 5.2 договору є несправедливими, а тому позивачка просить визнати вищевказані пункти вищевказаного договору недійсними, та розірвати договір від 17.11.2023 року, стягнути з товариства сплачені грошові кошти в розмірі 5000 грн., та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Під час судового розгляду позивачка направила заяву, в якої зазначила, що на своїх позовних вимогах наполягає, просить розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалах.

Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, до суду відзив в порядку ст.178 ЦПК України не направив.

Рух справи.

26 серпня 2024 року відповідно до протоколу про авторозподіл на розгляд цивільної справи був визначений суддя Кириченко П.Л.

28 серпня 2024 року Овідіопольським районним судом Одеської області було відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Вивчивши позицію сторін та дослідивши надані докази в сукупності суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини, які встановлені судом.

17 листопада 2023 року між позивачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 та Товариством був укладений договір про надання правничої допомоги № 17.11.2023 (а.с.7).

Відповідно до п.п.1.2 характер та види юридичних послуг консультація, правова оцінка, юридична допомога, складання запитів.

Відповідно до п.п.3.1.- вартість надання юридичних послуг, зазначених в п.1.2 цього Договору становить 5000 (п`ять тисяч) грн.

Відповідно до змісту п.п.3.3 - вартість юридичних послуг, відповідно до п.3.1. цього договору входить правовий аналіз життєвої ситуації Замовника, що становить 30 % від суми договору, а також підбір нормативно- правових актів, що становить 20% від суми Договору про надання юридичних послуг, що фактично є виканням в момент підписання Договору.

Відповідно до змісту п.п.5.2 сума сплаченого згідно п.3.1 цього Договору, у разі відмови Замовника від даного Договору та (або) порушення ним зобов`язань поверненню не підлягає.

Вартість юридичних послуг в розмірі 5000 грн., позивачкою було сплачено в повному обсягу, що підтверджується фінансовими документами від 17.11.2023 року (а.с.10).

Місце укладання договору місто Одеса, Одеської області.

Місце реєстрації та фактичного знаходження товариства місто Одеса.

Позивачка стверджує, що відповідач порушив умови договору, не надав узгодженим договором юридичні послуги, не надав інформацію щодо виконання умов договору, що свідчить про недобросовісність відповідача, що свідчить про порушення прав позивачки як споживача юридичних послуг.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про адвокату та адвокатську діяльність» (далі по тексту Закон) у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

1) адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;

2) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту;

3) адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом;

4) договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

5) захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

6) інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

7) клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність;

8) конфлікт інтересів - суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності;

9) представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.1 п.4 ст.27 ч.3 Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно з положеннями статті 29 Закону дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

За змістом ст.ст.632,903 ЦК України ціна договору (плата за договором) - форма грошового визначення вартості наданих послуг. Виплата виконавцю послуги здійснюється за виконання ним договірного обов`язку.

Формою винагороди товариства (адвоката) за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст.ст.6,627 ЦК України в їх системному зв`язку, сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості й можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це («заборонено законом») або якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами.

Отже, свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою, за договором про надання юридичних послуг у формі представництва в суді, є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи в суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Реалізуючи принцип свободи договору, сторони не вправі змінювати імперативну вимогу закону щодо предмета договору про надання юридичних послуг шляхом визначення в безпосередній чи завуальованій формі плати, внаслідок дострокового розірвання договору, яка не є гонораром.

Згідно зі статтею 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсність інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

З урахуванням принципу вільності укладання договору, суд приходить до висновку, що п.п. 3.3., 5.1 вищевказаного договору відповідають нормам ст.903 ЦК України та ст.27,30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позивачка просить стягнути з товариства 5000 грн. які були сплачені на підставі вищевказаного договору.

Згідно з пунктами Договору отримання винагороди товариства (адвоката) за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, який складається із суми в розмірі 5000 грн., які були узгоджені при підписанні договору При визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібні для належного виконання доручення, ступінь складності правових питань, що стосуються доручення тощо. За надання правової допомоги, відповідно до цих договорів, позивачка сплатила розмір гонорару в повному обсягу, відповідно до домовленості сторін.

Таким чином, сторони узгодили порядок та оплату послуг товариства (адвоката), які виникають під час надання правничої допомоги.

Твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що до договору про надання правничої (правової) допомоги необхідно застосовувати положення Закону України «Про захист прав споживачів», не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно з преамбулою до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Із аналізу вказаних норм права вбачається, що до Договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому зміст Договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики, що виключає застосування до відносин, що виникли між адвокатом та клієнтом положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, приходить до висновку , що ствердження позивачки про застосування ст.18 ЗК «Про захист прав споживачів» є помилковими, а тому позовні вимоги у частині визнання недійсними пунктів 3.3., 5.2 договору як таких, що є «несправедливими умовами договору» задоволенню не підлягає.

Позивачка просить стягнути з товариства моральну шкоду в розмірі 5000 грн., посилаючись на те, що відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав та свобод громадян, встановлені Конституцією та Законами України, в тому числі ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які не регулюються законодавством про захист прав споживачів, а тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню підлягають.

З урахуванням фактичних обставини справи та правовідносин, які виникли між сторонами, та помилковості застосування позивачкою законодавства щодо захисту прав споживачів, відповідно до ст.13 ЦПК України в межах позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позивачка відповідно до ст.263 ЦПК України не змогла належним чином обґрунтувати свої позові вимоги.

Судові витрати.

Позивачка звернулась до суду з двома позовними вимогами не майнового характеру та з двома вимогами майнового характеру, при цьому судовий збір при подані позову не сплатила, посилаючи на ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Суд прийшов до висновку, щодо не обґрунтованості позовних вимог, в частині захисту прав споживачів, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з позивачки на користь держави підлягає стягненню за подання позову з двома вимогами не майнового характеру розмірі 2422.40 грн. та за подання позову з двома вимогами майнового характеру в розмірі 2422.40 грн., а всього в розмірі 4 844.80 грн.

Керуючись ст.ст.2-13,76-80,141,206,258,263-265, 266 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова група «Захист» про захист прав споживача шляхом визнання недійсним положень договору про надання правничої допомоги, про стягнення грошових коштів, про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (код НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір в розмірі 4 844.80 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.