Справа № 509/6682/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: представника позивачки, адвоката Бодюл А.І.,

представника відповідача, адвоката Дубінчук Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

19.11.2024 року представник позивачки, адвокат Бодюл А.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 70 800,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що 20.11.1993 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано в Дальницькій сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №22. В шлюбі народилася донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.11.2006 р.

15 лютого 2024 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області по справі № 509/7655/23 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

З того часу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу позивачці для утримання їх доньки, також перестав цікавитися здоров`ям, навчанням та життям дитини в цілому. Тому позивачка змушена була звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача. Так, 23.02.2024 року Овідіопольським районним судом Одеської області винесено судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний час позивачка повністю оплачую всі необхідні витрати пов`язані із навчанням та життям. Відповідач в свою чергу ухиляється від належного утримання, виховання та навчання доньки, не проявляє щодо дитини батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, не бажає брати участь наданні доньці належної освіти для здобуття в майбутньому професії перекладача, до якої так прагне дитина. Дитина має здібності у вивченні іноземних мов, тому для себе обрала саме професію перекладача.

З вересня 2024 року ОСОБА_3 навчається на першому курсі факультету лінгвістики та перекладу, спеціальність 035 «Філологія» денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету (м.Одеса) четвертого рівня акредитації, на умовах контракту, стипендію не отримує, що підтверджується довідкою №023 від 02.09.2024 р., виданою в.о. декана факультету лінгвістики та перекладу Адамовою Г.В.

Про вступ дочки до Вищого навчального закладу відповідачу відомо, так само йому відомо про контрактну форму освіти доньки. Однак з позивачкою він не спілкується, не цікавиться про розмір плати за здобуття освіти доньки, та чи позивачка має фінансову спроможність самостійно сплачувати суму за контрактом.

Між позивачкою та Міжнародним гуманітарним університетом в особі ректора Громовенка К.В. укладено договір про надання освітніх послуг № 035-1-001-1к (далі - Договір) за яким термін навчання ОСОБА_3 з 01.09.2024 по 30.06.2028 р. Пунктом 3.3. Договору визначено розмір витрат на надання освітніх послуг, що складає 33900 грн. за перший курс та по 35900 грн. - за другий, третій та четвертий курси. Тобто загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання становить 141 600 грн.

ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, що не дозволяє їй влаштуватися на роботу та отримувати дохід з метою придбання підручників та іншого приладдя для навчання, оплати проїзду до місця навчального закладу та оплати освітніх послуг за контрактом. Тому в період навчання продовжує перебувати на утриманні матері. Всі витрати по утриманню дитини несе позивачка.

На день подачі даного позову позивачка вже здійснила оплату по Договору за перший курс навчання ОСОБА_3 на загальну суму 33900 грн., що підтверджується банківською квитанцією від 08.08.2024 на суму 17 950 грн., та 31.10.2024 - на суму 15950 грн. Тобто на день подачі даного позову позивачка витратила 33900 грн. на навчання доньки, сплативши вартість отримання освітніх послуг на першому курсі, та планує витратити ще 107 700 грн., що становить вартість освітніх послуг за другий, третій та четвертий курси.

Таким чином позивачка, як мати турбується про належну освіту своєї доньки для здобуття професії, завдяки чому в майбутньому її донька зможе мати достойний рівень життя.

Відповідач є працездатною особою, має постійний дохід, так як офіційно працевлаштований в ТОВ «Промтоварний ринок» в с-щі Авангард Одеського району Одеської області, що підтверджується відповіддю на запит Овідіопольського ВДВС ПМУ МЮ (м.Одеса) від 28.02.2024 р. Інших дітей на своєму утриманні відповідач не має. Тому відповідач має матеріальну можливість утримувати свою доньку та брати участь в додаткових витратах на дитину. На даний час відповідач навіть не сплачує аліменти, та як примусове стягнення аліментів було припинено у зв`язку з повноліттям дитини 10.11.2024 року.

Таким чином, позивачка вважає, що з урахуванням ст. 141 СК України, яка визначає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, сума додаткових витрат яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 70 800 грн. (141 600 грн./2).

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки обов`язок батьків приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини, закінчується з досягненням дитиною повноліття. Також представник зазначив, що вимоги позивачки до відповідача про участь в додаткових витратах, пов`язаних з навчанням дитини, яка досягла повноліття повинні розглядатись в цивільному провадженні про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини. Така цивільна справа є в провадженні судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченко П.Л, справа № 509/6759/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 20.11.1993 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано в Дальницькій сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №22. В шлюбі народилася донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.11.2006 р.

15 лютого 2024 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області по справі № 509/7655/23 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

23.02.2024 року Овідіопольським районним судом Одеської області винесено судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний час позивачка повністю оплачую всі необхідні витрати пов`язані із навчанням та життям. Відповідач в свою чергу ухиляється від належного утримання, виховання та навчання доньки, не проявляє щодо дитини батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, не бажає брати участь наданні доньці належної освіти для здобуття в майбутньому професії перекладача, до якої так прагне дитина. Дитина має здібності у вивченні іноземних мов, тому для себе обрала саме професію перекладача.

З вересня 2024 року ОСОБА_3 навчається на першому курсі факультету лінгвістики та перекладу, спеціальність 035 «Філологія» денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету (м.Одеса) четвертого рівня акредитації, на умовах контракту, стипендію не отримує, що підтверджується довідкою №023 від 02.09.2024 р., виданою в.о. декана факультету лінгвістики та перекладу Адамовою Г.В.

Між позивачкою та Міжнародним гуманітарним університетом в особі ректора Громовенка К.В. укладено договір про надання освітніх послуг № 035-1-001-1к, за яким термін навчання ОСОБА_3 з 01.09.2024 по 30.06.2028 р. Пунктом 3.3. Договору визначено розмір витрат на надання освітніх послуг, що складає 33900 грн. за перший курс та по 35900 грн. - за другий, третій та четвертий курси. Тобто загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання становить 141 600 грн.

На день подачі даного позову позивачка вже здійснила оплату по Договору за перший курс навчання ОСОБА_3 на загальну суму 33900 грн., що підтверджується банківською квитанцією від 08.08.2024 на суму 17 950 грн., та 31.10.2024 - на суму 15950 грн. Тобто на день подачі даного позову позивачка витратила 33900 грн. на навчання доньки, сплативши вартість отримання освітніх послуг на першому курсі, та планує витратити ще 107 700 грн., що становить вартість освітніх послуг за другий, третій та четвертий курси.

В Главі 16 Сімейного кодексу України «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку сина» не передбачає участь одного з батьків в додаткових витратах та утримання повнолітньої дитини, що підтверджується статтею 201 СК де вказано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримування застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 Сімейного кодексу України.

Після досягнення повноліття в цьому переліку статті 185 СК України не має.

Таким чином, обов`язок батьків приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини, закінчується з досягненням дитиною повноліття.

Обов`язок батьків приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини, закінчується з досягненням дитиною повноліття.

Судом також встановлено, що в провадженні судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченко П.Л, знаходиться цивільна справа № 509/6759/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного Кодексу України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Частинами першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає.

Норми вищезазначених статей не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

В Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 26 серпня 20220 року по справі № 336/1488/19 Суд касаційної інстанції зауважує, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а отже приходить до висновку про відмову у позові повністю.

Керуючись ст.ст. 4,12,141,258-259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 185, 201 СК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після розгляду справи апеляційним судом і прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складений 25.04.2025 року.

Суддя А.І.Бочаров