Провадження №2/930/216/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2025 року м.Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Войницької Т.Є.,
за участі секретаря судового засідання Поліщук Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
20.09.2024 до Немирівського районного суду Вінницької області за підсудністю з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Позов обґрунтований тим, що 07 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства (доступ до якої забезпечено відповідачу через вебсайт або мобільний додаток) укладено договір №415005 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Електронна ідентифікація відповідача здійснювалась при вході відповідача в особистий кабінет, шляхом перевірки позивачем правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого позивачем на номер мобільного телефону відповідача, вказаному при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. За умовами кредитного договору, кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит видавався строком на 6 днів шляхом перерахування (через послуги переказу) кредитодавцем грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем. Відповідач узяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. ТОВ «Лінеруа Україна» 22 лютого 2021 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» (далі - ТОВ «Сіроко Фінанс») договір факторингу № 015-220221, згідно якого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеруа Україна», включно і до ОСОБА_1 за Договором № 415005 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 січня 2020 року. У подальшому 05лютого 2024 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» було укладено договір факторингу №20240205/1, згідно з яким ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Сіроко Фінанс», включно і до ОСОБА_1 за Договором №415005 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 січня 2020 року. Станом на 30 липня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 409,56 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) -7000,00 грн, залишок заборгованості по процентам за користування - 10 168,00 грн; заборгованість за пенею та штрафами - 0 грн, інфляційне збільшення- 3 241,56 грн. У зв`язку із наведеним, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за Договором № 415005 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 січня 2020 року в розмірі 20 409,56 грн, а також судові витрати: 2422,40 грн судового збору, 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 25.09.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача Бачинський О.П. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав, із заявами клопотаннями до суду не звертався.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2ст. 247ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи.
Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 07.01.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №415005 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, за умовами якого Товариство надає позичальнику ОСОБА_1 кредит на суму 7000,00 грн, строк кредиту 6 днів, з акційною процентною ставкою 1,90 процентів від суми позики за кожен день користування позикою (693,50% річних) у межах строку надання позики, стандартною позикою, яка становить 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (693,50 % річних).
Із паспорта споживчого кредиту вбачається, що TOB "Лінеура Україна" надається кредит в розмірі 7000,00 грн. строком на 6 днів, річна процентна ставка становить 693,50% . Орієнтована загальна вартість кредиту становить 7798,00 грн.
У Графіку платежів до кредитного договору - Додатку № 1 до договору №415005 від 07.01.2020, визначено розмір платежу за кредитом та порядок його повернення, згідно якого позичальник зобов`язаний сплатити платіж на погашення тіла кредиту в розмірі 7000,00 грн та суми процентів за користування кредитом в розмірі 798,00 грн, дата повернення позики - 13.01.2020.
Згідно з пунктом 1.6 кредитного договору №415005 від 07.01.2020 Товариство надало позичальнику кредит, шляхом перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом.
З повідомлення директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №28-2602 від 26.02.2024 року вбачається що ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке діє на підставі витягу з реєстру платіжної інфраструктури з інформацією про ліцензію на надання фінансових платіжних послуг від 11.11.2013 №3, відповідно до умов договору ФК-П-19/03-01 №, було здійснено переказ 01.07.2020 року, суми 7000,000 грн., відбувся успішний переказ на картку № НОМЕР_1 із зазначенням номеру платежу.
22.02.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу №015-220221, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №415005 від 07.11.2020, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Сіроко Фінанс», порядковий номер відповідно до Реєстру прав вимог №661.
05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу №20240205/1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №415005 від 07.01.2020, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», порядковий номер відповідно до Реєстру прав вимог №24.
TOB "ФК "Артеміда-Ф" 19.02.2024 р. направило повідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за договором позики №415005, із зазначенням суми боргу , яка складає 17 168,00 грн. та досудову вимогу від 14.02.2024 року про сплату заборгованості за кредитним договором в добровільному порядку.
Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується, зокрема, Законом України «Про електронну комерцію».
Як вбачається з позову та доданих до нього документів, кредитний договір між кредитором та позичальником було підписано електронним підписом останнього (відповідача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, тобто був укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст. 3 вищевказаного закону).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.
Зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору,шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора,умовами якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідною довідкою про переказ грошових коштів на картку позичальника.
Судом також встановлено, що ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» має право вимоги до ОСОБА_1 на підставі укладеного договору факторингу №20220205/1 від 05.02.2024.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України).
Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором в розмірі 7000,00 грн.
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору сторони узгодили, що сума кредиту складає 7000 грн., який надається, зокрема, на умовах строковості.
Пунктом 1.3 кредитного договору було передбачено, що строк кредиту складає 6 днів.
Відповідно до п. 3.1 кредитного договору повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватимуться згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною данного договору.
Згідно Графіку платежів, останнім днем повернення кредиту є 13.01.2020.
Пунктом 1.3.2. договору кредиту передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день (693,50 % річних).
Відтак,судом встановлено,що згідно умов кредитного договору розмір процентів за 6 днів користування кредитом становить 798 грн. (7000 грн. сума кредиту х 1,90 % процентна ставка за день : 100 % х 6 днів (термін надання кредиту).
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь ТОВ ФК «Артеміда» заборгованість по процентах за 6 днів користування кредитом у розмірі 798 грн., оскільки саме така сума підтверджена наданими позивачем доказами, а саме: копією кредитного договору з Додатком № 1, копією паспорта споживчого кредиту.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18).
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по даній справі.
За наведених обставин, оцінивши зібрані у справі докази, надані позивачем та не спростовані відповідачем, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню у розмірі 7798,00 грн., яка складається з: 7000,00 грн основного боргу та 798,00 грн процентів за користування кредитом.
Щодо інфляційних втрат нарахованих позивачем за період з 13.01.2020 по 21.02.2022 року в сумі 3241,56 грн. суд зазначає наступне.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, позивачем проведено розрахунок інфляційних втрат, виходячи із суми заборгованості 17 168,00 грн. Разом з тим, судом встановлено, що доведеним є борг за тілом кредиту та процентами в сумі 7798,00 (7000,00 + 798,00).
Відтак, інфляційні втрати за період з 13.12.2020 по 23.02.2022 підлягають обрахуванню із суми боргу 7798,00, та становлять 1472,37 грн (7798,00 х 1,18881409 -7798,00 = 1472,37 ).
Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №415005 від 07.01.2020 року у розмірі 9270,37 грн., яка складається з: 7000,00 грн основного боргу; 798,00 грн процентів за користування кредитом; 1472,37 грн - інфляційні втрати.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
За наведених обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1100,60 грн судового збору та 3180,40 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Виходячи із викладеного, керуючись ст. ст. 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, на підставі ст. ст. 526-527, 530, 1050 та 1054 ЦК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором №415005 від 07.01.2020 року в розмірі 9 270,37 (дев`ять тисяч двісті сімдесят ) гривень 37 копійок, 3180 (три тисячі сто вісімдесят) гривень 40 копійок витрат на правничу допомогу та 1100 (одна тисяча сто гривень) гривень 60 копійок судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони у справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Т. Є. Войницька