Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8457/24
Номер провадження2/711/229/25
РІШЕННЯ
15 квітня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання: Шульга А.В.
представника позивача адвоката: Чигрик І.А.
представника відповідача за дорученням: Пустобаєва О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Демиденко Ольга Анатоліївна про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до інформації, зазначеної у вищевказаній довідці, разом із спадкодавицею ОСОБА_3 на час відкриття спадщини проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з якими у спадкодавиці відсутній родинний та будь-який інший зв`язок. Відсутність родинних звязків підтверджується матеріалами спадкової справи та інформацією, вказаною у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданій приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Демиденко О.А. 22.10.2024 № 353/02-31. Нотаріусом встановлено відсутність родинних відносин спадкодавиці із вказаними у довідці особами шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану.
ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_1 , що підтверджується: Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 ; Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка знаходиться на території України, а саме, 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належала спадколавиці на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. 19.03.2004 за реєстровим № 1498. Право власності на 1/3 частку квартири зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 29.03.2004 № 3198315.
Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу, крім спадкодавиці, по 1/3 частці у праві власності на вказану у договорі квартиру, мали позивач, ОСОБА_1 та мати позивача та спадколавиці ОСОБА_7 .
22 вересня 2024 року ОСОБА_1 оформлено спадкові права після померлої ОСОБА_7 та отримано Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Станом на час зверненя до суду позивачем є власницею 2/3 часток у праві власності на вищевказану квартиру: 1/3 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. 19.03.2004 за реєстровим № 1498. Право власності на 1/3 частку квартири зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 29 березня 2004 року № 3198315; 1/3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського округу Демиденко О.А. 02 березня 2024 року № 3974. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 вересня 2024 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 02 вересня 2024 року № 393244478; 1/3 частки вищевказаної квартири входить до складу спадкового майна після померлої ОСОБА_8 , яка як було зазначено вище, належала спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. 19.03.2004 за реєстровим № 1498, право власності на 1/3 частку квартири зареєстровано в РПВН, що підтверджується витягом від 29 березня 2004 року № 3198315.
Строк прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України, закінчився 30 квітня 2022 року.
Вказує, що 22 жовтня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Демиденко Ольги Андріївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_4 , що належала її рідній сестрі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Приватним нотаріусом Демиденко О.А. 22 жовтня 2024 року за № 535/02-31 було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме, відмовлено у видачі позивачу Свідоцтва про право власності на 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в зв`язку з тим, що спадкоємець ОСОБА_1 не подала в зазначені ст. 1270 ЦК України строки заяву про прийняття спадщини та не надала документи, що підтверджують спільне проживання з померлою.
Спадкову справу після померлої ОСОБА_3 заведено 22 жовтня 2024 року, тобто, у день звернення позивача та на підставі заяви позивача ОСОБА_1 , що свідчить про те, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, ніхто не звертався. За адресою, за якою була зареєстрована спадкодавиця, особи, які би мали родинні відносини, не зареєстровані.
Вищевказане свідчить про те, що спадщину ніхто не прийняв, на спадкове майно не претендує та ОСОБА_1 є єдиною особою, яка має родинний зв`язок та може оформити спадкові права після ОСОБА_3 , у разі визначення додаткового строку на прийняття спадщини.
Вказує, що спадкодавиця ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті позивач перебувала за кордоном на заробітках, а саме, на території Китайської народної Республіки у м. Шанхай. Вищевказане підтверджується відмітками у паспорті для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , відповідно до яких позивач перебувала за межами України з 26 лютого 2020 року до 16 лютого 2023 року, а тому, не мала об`єктивної змоги звернутись до нотаріуса для прийняття спадщини.
У 2021 2022 роках ОСОБА_9 запровадив суворі обмеження на виїзд у зв`язку з пандемією Кивид-19. Громадяни, які проживали на території Китаю, стикалися з труднощами у отриманні дозволів на виїзд.
У 2021-2022 роках ОСОБА_9 запровадив жорсткі заходи для контролю пандемії Ковид -19.
Після отримання інформації про смерть своєї сестри ОСОБА_3 позивач намагалася виїхати з Китаю у строки, передбачені законодавством України для прийняття спадщини. З метою усунення перешкод для виїзду з країни вона вакцинувалася. Проте, можливості виїхати з Китаю навіть при наявності вакцинації не було.
У березні 2022 року у містах Китаю, у тому числі у Шанхаї, було запроваджено жорсткі карантинні обмеження. Жителям цінних кварталів тимчасово забороняли виходити з будинків, якщо там виявили хоча б одного інфікованого.
Вказує, що Китай широко використовував локдауни для боротьби із спалахами Ковид-19, у тому числі, у Шанхаї де проживала позивач та послабила жорсткі карантинні заходи та відкрила кордони лише 08 січня 2023 року. Саме це стало тією перепоною, яка не надавала можливості позивачу подати заяву про прийнятття спадщини нотаріусу в Україні.
Також, звертає увагу на те, що крім того, що у зв`язку із введенням суворих локдаунів пересування громадян, які проживали на території Китаю, у період 2021-2022 років консульськими установами у Китаї також було обмежено прийом відвідувачів через пандемію Ковид-19. Це призвело до труднощів в отриманні віз, оформленні документів та консульських послуг. Багато послуг були доступні лише за попереднім записом або в обмеженому форматі, а деякі консульства навіть тимчасово закривались. Це створювало значні перешкоди для громадян, які перебували консульської підтримки. У даному випадку це створювало перешкоди для звернення позивача до консульської установи з метою засвідчення справжності підпису на заяві про прийняття спадщини.
Враховуючи вищезазначене, у позивача була відсутня можливість не тільки виїхати за межі Китаю, а й звернутися до консульської установи за засвідченням справжності підпису на заяві про прийняття спадщини.
При першій можливості на передодні оголошення владою Китаю про перемогу над короновірусною інфєкцією, а саме 16 лютого 2023 року, позивач виїхала з Китаю, що підтверджується відповідною відміткою на 8 сторінці паспорту для виїзду за кордон позивача, проте, строки прийняття спадщини після своєї сестри вже було пропущено.
Таким чином, причини з яких позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощями для спадкоємця, оскільки, не залежали від її бажання або дій.
Вважає, що строк на прийняття спадщини, пропущений позивачем з поважних причин, причини пропуску строку на прийняття спадщини були поважними та повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця та не залежали від бажання та дій.
Позивач є єдиною особою, яка має родинні відносини зі спадкодавицею, є її рідною сестрою; особи, які проживали на час відкриття спадщини із спадкодавицею не мають родинних зав`язків з нею, а тому, не можуть спадкувати на підставі ст. 1268 ЦК України; заповіт відсутній, а тому позивач є єдиною особою, яка може претендувати на спадкове майно у разі визначення судом додаткового строку на прийнятття спадщини.
Просить суд визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк у три місяці після набрання законної сили рішення, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ; судові витрати покласти на позивача.
30 жовтня 2024 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
16 січня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено цивільну справу до судового розгляду.
Адвокат Чигрик Ірина Анатоліївна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Зазначила, що строки на прийняття спадщини були пропущені позивачем з поважних причин.
Представник відповідача Черкаської міської ради за дорученням Пустобаєва Олена Миколаївна в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі.
Третя особа Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Демиденко Ольга Анатоліївна в судове засідання не з`явилась, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).
Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_1 . В графі «батько» вказано « ОСОБА_10 », в графі «мати» вказано « ОСОБА_7 ».
Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_3 . В графі «батько» вказано « ОСОБА_10 », в графі «мати» вказано « ОСОБА_7 ».
Тобто, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними сестрами.
Як вбачається з Договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2004 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Даний факт, також, підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 3198315 від 29.03.2004 року.
Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .
Як вбачається з копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 вересня 2024 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (мати позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Спадкоємцем її майна (1/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_4 ) є її дочка ОСОБА_1 .
22 жовтня 2024 року Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Демиденко Ольгою Анатоліївною винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 від імені якої діяла представник ОСОБА_2 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я її довірительки ОСОБА_1 , а саме на 1/3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_4 , що належала її рідній сестрі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зі змісту постанови вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було те, що спадкоємець ОСОБА_1 не подала в зазначені ст. 1270 ЦК України строки заяву про прийняття спадщини та не надала документи, що підтверджують спільне проживання з померлою.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до т. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно до ч. 1ст. 1241 ЦК України повнолітні не працездатні діти спадкодавця мають право на обов`язкову частку у спадщині.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.ст. 1270 ЦК України).
За правилами ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.
За змістом ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
У ч. 3 ст. 1272 ЦК України наведено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».
Відповідно до ст. 1262 ЦК України, ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги після померлої сестри ОСОБА_3 .
Як зазначає позивач в позовній заяві, на день смерті сестри вона перебувала за кордоном на заробітках, а саме на території Китайської народної Республіки у м. Шанхаї.
Даний факт підтверджується копією закордонного паспорту НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до відомостей якого ОСОБА_1 перебувала за межами України певний період часу.
Також, як вбачається з реєстраційної форми тимчасового проживання № НОМЕР_6 , дата приїду до дійсного місця проживання ( АДРЕСА_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 12.12.2020.
Крім того, у 2021-2022 роках ОСОБА_9 запровадив суворі обмеження на виїзд у зв`язку з пандемією COVID-19. Громадяни, які проживали на території Китаю стикалися з труднощами у отриманні дозволів на виїзд.
У 2021-2022 роках ОСОБА_9 запровадив жорсткі заходи для контролю пандемії COVID-19, серед них: локдауни, тестування, контроль, закриття кордонів.
У березні місяці 2022 року у містах ОСОБА_9 , у тому числі у Шанхаї, було запроваджено жорсткі карантинні обмеження. Жителям цілих кварталів тимчасово забороняли виходити з будинків, якщо там виявили хоча б одного інфікованого.
Суд звертає увагу на те, що в зв`язку із введенням суворих локдаунів пересування громадян, які проживали на території Китаю, в період 2021-2022 років консульськими установами у ОСОБА_9 також було обмежено прийом відвідувачів через пандемію COVID-19. Це призводило до труднощів в отриманні віз, оформленні документів та консульських послуг. Багато послуг були доступні лише за попереднім записом або в обмеженому форматі, а деякі консульства навіть тимчасово закривались. Це створювало значні перешкоди для громадян, які потребували консульської підтримки.
На думку суду, це дійсно створювало перешкоди для звернення ОСОБА_1 до консульської установи з метою засвідчення справжності підпису на заяві про прийняття спадщини.
Вищезазначене свідчить, що у ОСОБА_1 дійсно була відсутня можливість не тільки виїхати за межі Китаю, а й звернутися до консульської установи за засвідченням справжності підпису на заяві про прийняття спадщини.
Як вбачається з копії спадкової справи № 56/2024 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , наданої Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Демиденко Ольгою Анатоліївною, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_6 , що належала її рідній сестрі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_1 .
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК).
Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 з поважних причин не звернулася до нотаріуса у визначений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її сестри ОСОБА_3 .
Крім того, встановлено, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 станом на день смерті ОСОБА_3 разом з нею проживала їхня мама ОСОБА_7 , яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , а тому, не зверталася з відповідною заявою до нотаріуса.
За таких обставин, судом, під час розгляду справи в межах позовних вимог та на підставі наданих доказів, встановлено правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Керуючись ст. 3, 15-16, 1216-1217, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. 12-13, 76-83, 89, 200, 206, 259, 263-265, 268, 354, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Демиденко Ольга Анатоліївна про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задоволити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 квітня 2025 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб