Справа № 368/43/25
Рішення

Іменем України

"02" квітня 2025 р. Кагарлицький районного суду Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

під час судового засідання розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Кагарлицької міської ради (м.Кагарлик, пл. Незалежності, 1), третя особа Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) (м.Обухів, вул. Київська, 5) про звільнення майна з-під арешту, -

встановив :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 44 років помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті якого відкрилась спадщина.

За життя ОСОБА_3 належало наступне майно:

- ЖИТЛОВИЙ БУДИНОК з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ЗЕМЕЛЬНА ДІЛЯНКА загальною площею 0,2489 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- ЗЕМЕЛЬНА ДІЛЯНКА загальною площею 0,3536 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства.

Після смерті ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мозговим Є.В., 05.04.2024 року було заведено спадкову справу за 72258499, № у нотаріуса 11/2024.

Спадкоємцями майна Спадкодавця є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах якого діє законний представник, Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Листом від 06.11.2024 року № 100/02-14 приватний нотаріус повідомив Скаржника щодо не можливості видачі свідоцтвпро право на спадщину за законом.

ОСОБА_1 через представника звернулася до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), із заявою про зняття арешту зі спадкового майна.

Листом від 16.12.2024 року № 155838, ДВС повідомило, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що в Кагарлицькому відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження АСВП № 53901934 з примусового виконання Виконавчого листа № 368/1588/16-ц від 24.01.2017 виданого Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання його малолітньої дитини, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме: 05.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття. 11.05.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № АСВП 53901934, копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома.

11.05.2017 державним виконавцем на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника для забезпечення виконання виконавчого документа, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Оскільки позивачка не може оформити спадщину, то просить просить суд зняти арешт із спадкового майна.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задоволити.

Представник відповідача Кагарлицької міської ради в судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечує.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивачки дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів

Так в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 44 років помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті якого відкрилась спадщина.

За життя ОСОБА_3 належало наступне майно:

- ЖИТЛОВИЙ БУДИНОК з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ЗЕМЕЛЬНА ДІЛЯНКА загальною площею 0,2489 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- ЗЕМЕЛЬНА ДІЛЯНКА загальною площею 0,3536 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства.

Після смерті Боржника, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мозговим Є.В., 05.04.2024 року було заведено спадкову справу за 72258499, № у нотаріуса 11/2024.

Спадкоємцями майна Спадкодавця є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах якого діє законний представник, Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Листом від 06.11.2024 року № 100/02-14 приватний нотаріус повідомив позивача щодо не можливості видачі свідоцтвпро право на спадщину за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зареєстрованому шлюбі не перебував, який до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: на ЖИТЛОВИЙ БУДИНОК з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 за номером 68 шістдесят вісім); ЗЕМЕЛЬНУ ДІЛЯНКУ загальною площею 0,2489 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); ЗЕМЕЛЬНУ ДІЛЯНКУ загальною площею 0,3536 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, оскільки накладено арешт на все нерухоме майно, яке належало ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отримавши лист від приватного нотаріуса, ОСОБА_1 через представника звернулася до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), із заявою про зняття арешту зі спадкового майна.

Листом від 16.12.2024 року № 155838, ДВС надало відповідь про те, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що в Кагарлицькому відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження АСВП № 53901934 з примусового виконання Виконавчого листа № 368/1588/16-ц від 24.01.2017 виданого Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 па користь ОСОБА_6 на утримання його малолітньої дитини, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме: 05.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття. 11.05.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № АСВП 53901934, копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома.

11.05.2017 державним виконавцем на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника для забезпечення виконання виконавчого документа, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

10.04.2024 державним виконавцем керуючись п.3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 7 ст. 9 Закону, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 41 Закону, відновлення виконавчого провадження державним виконавцем відбувається у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувану визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Чинним законодавством не встановлено обставин, за якими державний виконавець наділений повноваженнями на повторне завершення виконавчого провадження, яке завершене (закінчене) у період, що минув. Також не допускається законодавством внесення змін у прийняті постанови та зміна прийнятої постанови із «Повернення виконавчого документа стягувану» на «Закінчення виконавчого провадження», а також внесення інших обставин які не існували або не були відомі на момент прийнятого рішення.

Питання відновлення та подальшого завершення виконавчого провадження може бути врегульоване в судовому порядку, як це передбачено викладеними вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

В зв`язку з вищевикладеним державний виконавець позбавлений можливості винести постанову про зняття арешту з майна (коштів) боржника".

Але спадкові права неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 повинні бути захищені судом, шляхом зняття арешту зі спадкового майна для можливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Так, правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами ЦК України.

Положеннями ст.ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

В силу перелічених правових норм, ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом першої черги, який скористалвся своїм правом прийняття та оформлення спадщини, що відкрилася після смерті його батька.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту (постанова Верховного Суду України від 23.01.2013).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті Спадкодавця, ОСОБА_2 набув права на спадщину, до складу якої входить Житловий будинок та Земельна ділянка.

Подання позову про зняття арешту з нерухомого майна обумовлено тим, що такий арешт перешкоджає ОСОБА_2 , як спадкоємцю (власнику) в процедурі оформлення спадкових прав.

Згідно з п.п.1, 3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок №296/5) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.17 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження (постанова Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №570/6046/14-ц).

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва) приватним нотаріусом не виносилась. Листом від 06.11.2024 приватним нотаріусом надано письмову відповідь спадкоємцеві про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом наразі неможливо, оскільки на спадкове майно ДВС накладено арешт, та роз`яснено про право звернутись до суду для вирішення цього питання.

Отже, виходячи з наведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке останній успадкував в порядку ст. 1268 ЦК України після смерті свого батька та стало підставою затримки у видачі свідоцтва про право на спадщину до його зняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з ч.4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, Закон передбачає конкретний перелік випадків, коли арешт знімається виконавцем, а в інших випадках, такий арешт знімається судом.

Як було заначено у листі ДВС від 16.12.2024, виконавче провадження №53901934 завершено 10.04.2024 згідно п.3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , внаслідок чого винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом із цим, накладений на підставі постанови ДВС від 10.04.2024 арешт на все майно боржника - не знятий і залишається активним по сьогоднішній день.

З правового висновку, який викладено в постанові Касаційного цивільного суду Верхового суду від 28 серпня 2024 року по справі 947/36027/21, вбачається, що наявність протягом тривалого часу арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за умов відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Отже, накладений арешт на майно порушує права ОСОБА_2 , як спадкоємця померлого Спадкодавця на можливість отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, що суттєво обмежує права останнього, як спадкоємця на оформлення спадщини та розпорядження майном.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.11.2024 № 401881675, вбачається наявний актуальний запис про обтяження всього нерухомого майна боржника №20318357, зареєстрований 11.05.2017 на підставі постанови про арешт майна, серія та номер: 53901934, виданий 11.05.2017, видавник: головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено у ст. 41 Конституції України, яка наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Давне встановлено на підставі свідоцтва про народження ОСОБА_2 , свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , витяуг про реєстрацію у спадковому реєстрі, листа нотаріальної контори, інформаційної довідки, лиса ДВС.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно спадкове майно позивачки, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, 316, 317, 319, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 11, 59, 71 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити

Зняти арешт з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було накладено на постанови про арешт майна, серія та номер: 53901934, виданий 11.05.2017, видавник: головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 20318357 від 11.05.2017 року та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Зняти арешт з земельної ділянки, загальною площею 0,2489 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було накладено на постанови про арешт майна, серія та номер: 53901934, виданий 11.05.2017, видавник: головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 20318357 від 11.05.2017 року та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Зняти арешт з земельної ділянки загальною площею 0,3536 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, що належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було накладено на постанови про арешт майна, серія та номер: 53901934, виданий 11.05.2017, видавник: головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 20318357 від 11.05.2017 року та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів.

Повний текст рішення виготовлено 09.04.2025 року.

Суддя: Т.Є. Іванюта.