Житомирський апеляційний суд
Справа №286/219/24 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 63 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 286/219/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділення в натурі частини житлового будинку, за зустрічними позовами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділення в натурі частини житлового будинку, та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділення в натурі частини житлового, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 а на рішення Овруцького районного суду Житомирської обалсті від 5 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності його та відповідачів.

Так, він є власником 1/4 частини житлового будинку на підставі договору дарування, укладеного 16.08.2004 року та посвідченого Овруцькою державною нотаріальною конторою. ОСОБА_2 є власником 1/8 частини житлового будинку на підставі договору дарування 08.05.2002 року, ОСОБА_3 набула у власність 1/8 частини цього житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.1989 року, ОСОБА_4 є власником 1/6 його частини на підставі договору дарування, у власності ОСОБА_7 перебуває 17/150 частини на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.1989 року та ОСОБА_6 придбала 11/50 частини на підставі договору дарування від 21.02.1997 року.

Вказує, що реєстрація права власності у всіх співвласників цього житлового будинку неоднакова. Так, у нього частка зареєстрована як квартира, а у інших частина будинку, тобто житлові приміщення в будинку мають різний статус, як квартири і як частини будинку. Через цей різний статус житлових приміщень він не може звернутися до нотаріуса з проханням вчинення нотаріальної дії посвідчення договору про виділ в натурі частки з спільної часткової власності.

Також вказує, що на належну ОСОБА_5 частину цього житлового будинку накладено заборону на відчуження. Звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_5 не проживає у цьому житловому будинку та у зв`язку із чим накладено заборону на частину житла йому не відомо.

Згідно з нормами ЗК України для обслуговування житлового будинку надається земельна ділянка, площею 0,1 га. Згідно з планом земельної ділянки від 23.02.1955 року за цим будинковолодінням закріплена земельну ділянку, площею 840 кв. м. ОСОБА_5 має у власності 500 кв. м. земельної ділянки, ОСОБА_4 96 кв. м, тобто їм виділено 2/3 частини землі від загальної площі, що належить до будинку.

При виділенні його частини в одне ціле та припинення спільної часткової власності він зможе оформити земельну ділянку біля своєї частини житлового будинку в межах 0,1 га.

Таким чином, просив суд виділити йому в натурі 1/4 ідеальної частки з спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 наступні приміщення: коридор площею 5,2 кв.м, кладову площею 2,9 кв.м, кухню площею 7,8 кв. м, кімнату площею 26,1 кв. м, припинивши право спільної часткової власності на цей житловий будинок.

У лютому 2024 року ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву, в якій зазначила, що має у власності 1/8 частину житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.1989 року. При виділенні частини житлового будинку в натурі позивачу за первісним позовом баланс часток зміниться, тобто всі співвласники не будуть мати у сумі 100%, або 1, а тільки 75%. Після цього, ані вона, ані інший співвласник не зможе реалізувати право власності на це нерухоме майно, таким чином виникла необхідність у виділенні в натурі належної їй частки у вказаному житловому будинку.

Отже, просила суд виділити їй в натурі 1/8 ідеальну частку з спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень: коридору площею 5,1 кв.м, кухні площею 18,6 кв.м, кімнати площею 15,8 кв.м, припинивши спільну часткову власність.

Також у лютому 2024 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву, в якій зазначив, що йому належить 1/8 частина вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 08.05.2002 року. При виділенні частини житлового будинку в натурі позивачеві за первісним позовом баланс часток зміниться, внаслідок чого він буде позбавлений можливості повною мірою реалізувати своє право власності на це нерухоме майно.

Таким чином, просив суд виділити йому в натурі 1/8 ідеальну частку зі спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яка складається з наступних приміщень: коридору площею 6,0 кв.м, кладової площею 3,1 кв.м, кімнати площею 9,9 кв.м, кімнати площею 16,0 кв. м, та припинити право спільної часткової власності на цей житловий будинок.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 5 серпня 2024 року первісний позов ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Виділено у власність ОСОБА_1 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 42,0 кв.м, житловою 26,10 кв.м., яка складається з наступних приміщень: коридору площею 5,2 кв.м, кладової площею 2,9 кв.м, кухні площею 7,8 кв.м, кімнати площею 26,1 кв.м, як частку 1/1, припинивши спільну часткову власність.

Виділено у власність ОСОБА_3 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 39,5 кв.м, житловою 15,8 кв.м., яка складається із: коридору площею 5,1 кв.м, кухні площею 18,6 кв.м та кімнати площею 15,8 кв. м., як частку 1/1, припинивши спільну часткову власність.

Виділено у власність ОСОБА_2 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 35,0 кв.м, житловою 25,9 кв.м., яка складається з наступних приміщень: коридору площею 6,0 кв.м, кладової площею 3,1 кв.м, кімнати площею 9,9 кв. м. та кімнати площею 16,0 кв. м, як частку 1/1, припинивши спільну часткову власність.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судовий збір в розмірі по 1368 грн. 23 коп. з кожного в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні первісного та зустрічних позовів.

Зокрема, зазначає, що при задоволені позовних вимог суд дійшов висновку про те, що будинок має п`ять окремих входів, тобто наявна визначена законом технічна можливість виділення сторонам в натурі, а саме: позивачеві (за первісним позовом) 1/4 частку в спірному житловому будинку та відповідачам (за зустрічним позовом): ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , по 1/8 частці.

З висновком суду він не погоджується, вважає його необґрунтованим, а прийняте рішення незаконним.

Безспірним вважається факт, що сторони є співвласниками часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з наявними в матеріалах справи доказами ОСОБА_1 належить на праві власності окреме ізольоване помешкання - окрема квартира в житловому будинку, яка складає 1/4 частину цього житлового будинку, і він нею володіє і користуються як фактично виділеною в натурі спільною частковою власністю.

Щодо решти частин будинку, то фактично між сторонами склався порядок користування приміщенням житлового будинку також як окремими ізольованими квартирами, і інші співвласники ними також користуються, що не заперечується сторонами. Проте ОСОБА_1 просить фактично повторно виділити в натурі належну йому 1/4 частину житлового будинку, яка складається з ряду приміщень, і є окремою квартирою згідно з правовстановлюючими документами, на яку у нього зареєстровано право власності, і щодо якої він безперешкодно має право можливість реалізувати свої правомочності власника (володіння, користування, розпорядження).

Маючи зареєстроване право власності на спірний об`єкт - частину житлового будинку як окрему ізольовану квартиру, ОСОБА_1 реалізовано право на надання у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності і інші співвласники житлового будинку, в тому числі відповідачі, ніяким чином не перешкоджають позивачу розпоряджатися його майном.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних та зустрічних позовних вимог, судом не враховано відсутність в матеріалах справи доказів того, що сторони звертались один до одного з пропозицією укласти договір про поділ майна та нотаріально його посвідчити, як і того, що хтось із сторін відмовився укласти такий договір, також не надано доказів звернення до нотаріуса і відмови вчинити нотаріальну дію щодо посвідчення правочину про поділ спільного нерухомого майна.

У даних правовідносинах є відсутнім предмет спору, оскільки учасники із пропозицією укласти договір про поділ майна та нотаріально його посвідчити не звертались.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, судом не враховано, що надані учасниками справи матеріали технічної інвентаризації, оформлені станом на 2004 рік, і на момент розгляду справи є такими, що не відповідають діючому законодавству та потребують оновлення.

На його думку, судом не враховано, що надані висновки щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна не можуть бути покладені в основу рішення щодо виділу часток із майна, оскільки вони стосуються поділу майна, а не виділу часток із майна, і ним не визнаються, оскільки складені за його відсутності, без обстеження частини приміщення, якою він фактично володіє і користується. А оскільки кожна обставина, на яку посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, повинна бути доведена перед судом належними та допустимими доказами, зокрема, в даному випадку обставина технічної можливості запропонованого позивачем способу виділення майна підлягає доведенню шляхом проведення судової експертизи висновком експерта, який відповідає встановленим ЦПК України вимогам, відтак, враховуючи, що сторони з клопотанням про призначення судової експертизи до суду не зверталися, тому відсутні правові підстави виділяти частки із майна, що є в спільній частковій власності, саме у запропонованих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 варіантах.

Окрім того, вважає, що судом невірно вирішено питання розподілу понесених сторонами судових витрат, оскільки він як потерпілий від аварії на ЧАЕС І-ї категорії, в силу положень пп.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору вважається звільненим, відтак судом безпідставно стягнуто 1368,23 грн. судового збору в дохід держави.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є співвласниками будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_1 на підставі договору дарування, укладеного 16 серпня 2004 року, набув право власності на частину вказаного житлового будинку.

Згідно з договором дарування, укладеним 8 травня 2002 року, ОСОБА_2 належить 1/8 частина цього житлового будинку.

ОСОБА_3 придбала у власність 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 5 вересня 1989 року.

Наявна в матеріалах справи інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчить про те, що ОСОБА_4 належить 1/6 частина цього житлового будинку згідно з договором дарування від 29 жовтня 1996 року.

ОСОБА_6 належить 11/50 частин зазначеного будинковолодіння на підставі договору дарування від 21 лютого 1997 року.

Згідно з договором купівлі-продажу від 1 жовтня 1981 року ОСОБА_5 набув у власність 17/150 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Досліджені в судовому засіданні технічні паспорти на житловий будинок свідчить про те, що між сторонами існує фактичний порядок користування цим будинковолодінням, яке має п`ять окремих входів.

1 березня 2005 року на ім`я ОСОБА_5 видані державні акти про право власності на земельну ділянку, площею 0,0159 га, та земельну ділянку, площею 0,0341 га, які розташовані в АДРЕСА_1 , призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибні ділянки).

На підставі державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_4 також набула у власність земельні ділянки, площею 0,0029 га та 0,0067 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , й призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В силу положень ст.21,24 Конституції України, ст.ст.319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.

Правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів всіх її учасників. Незалежно від розміру часток, співвласники мають рівні права щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Відповідно до статей. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів суди повинні виходити з положень ст.ст. 183, 364,367 ЦК України відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності, або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

При цьому, при вирішенні питання щодо виділу в натурі частки із житлового будинку в окремий самостійний об`єкт нерухомості необхідно враховувати, що такий виділ відповідатиме умовам, які передбачені чинними державними будівельними нормами та стандартами.

Обгрунтовуючи технічну можливість виділу часток, позивач за первісним позовом та позивачі за зустрічними позовними вимогами, надали суду висновки експерта з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_8 від 5 серпня 2024 року №80,81,82, у яких, зокрема, зазначено, що згідно з договором дарування частини житлового будинку серії ВВЕ №985560 від 16.08.2004 року у користуванні ОСОБА_1 знаходиться: коридор площею 5,2 кв. м, кладова площею 2,9 кв. м, кухня площею 7,8 кв. м, кімната площею 26,1 кв.м, що становить 1 цілу частину житлового будинку, загальною площею 42,0 кв. м, житловою площею 26,1 кв. м по АДРЕСА_1 ; відповідно до договору купівлі-продажу від 05.09.1989 року у користуванні ОСОБА_3 знаходиться: коридор площею 5,1 кв. м, кухня площею 18,6 кв. м та кімната площею 15,8 кв. м, що становить 1 цілу частину житлового будинку загальною площею 39,5 кв. м, житловою площею 15,8 кв. м по АДРЕСА_1 ; на підставі договору дарування частини житлового будинку АЕР №447077 від 08.05.2002 року у користуванні ОСОБА_2 знаходиться коридор площею 6,0 кв. м, кладовка площею 3,1 кв. м, кімната площею 9,9 кв. м, кімната площею 16,0 кв. м, що становить 1 цілу частину житлового будинку загальною площею 35,0 кв. м, житловою площею 25,9 кв.м по АДРЕСА_1 . Експерт з інвентаризації нерухомого майна зазначив у висновках, що частки 1 (одна ціла) житлового будинку, являються відокремленим житловим будинком. При вивченні поверхового плану житлового будинку та при візуальному огляді встановлено, що за технічними показниками об`єкти є відокремленими, мають окремі входи, комунікації та можуть бути виділені в натурі в окремі житлові будинки.

Однак, вказані висновки не містять інформації про те, чи досліджувалося експертом з інвентаризації нерухомого майна питання щодо наявності чи відсутності самочинних прибудов (перепланувань) вказаного житлового будинку. Окрім того, не зазначено про те, що досліджувалися документи на земельну ділянку, закріплену за цим житловим будинком, а також чи були враховані державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Отже, вказані висновки є неналежними доказами наявності технічної можливості виділення в натурі належних ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 часток у цьому домоволодінні.

Позивачами за первісним та зустрічними позовами не були надані висновки будівельно-технічних експертиз, складені у порядку, передбаченому статтею 106 ЦПК України.

Жодних клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи не було заявлено й під час розгляду справи.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 а задовольнити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 5 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частин житлового будинку.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: