Справа № 692/462/25
Провадження № 2-н/692/34/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

18 квітня 2025 року с-ще Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Чепурний О.П., розглянувши в смт Драбів заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві ОСОБА_1 зазначає, що малолітній син ОСОБА_3 перебуває на її утриманні.

В постанові ВС від 4 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зазначено, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Проте, як вбачається з додатків доданих до заяви про видачу судового наказу, заявницею не додано жодних доказів, які б свідчили про те, що малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, чим не дотримано вимог які дають можливість суду розглянути питання щодо винесення судового наказу.

Враховуючи, суд вважає що заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що необхідно відмовити у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 161, 163, ст. 165 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити заявниці, що вона має право звернутися з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя