532/1219/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Бердніченко О.П.,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Альошкіна О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Бердніченко Оксани Павлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочинними діями,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Бердніченко Оксани Павлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочинними діями.

У позовній заяві представник позивача просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 2894,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень, посилаючись на те, що він потратив свої власні кошти на купівлю ліків та проведення процедур. В лікарні йому були проведені медичні процедури, за які він теж сплачував кошти, але квитанцій не було надано, а тому він не має змоги підтвердити вказані суми. Злочинними діями відповідача ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода, яку він охарактеризував так: страждання, пов`язані з фізичним болем, страхом та душевними переживаннями за те, що його безпідставно, безпричинно, зухвало та нахабно було побито в людному місці, в офіційній установі на очах у багатьох людей. Він пережив сильний стрес від несподіваного побиття, оскільки не очікував такого нахабного та різкого нападу. Через такий стрес почалися головні болі, безсоння, нестабільний кров`яний тиск, слабкість, нервозність та погане самопочуття. З вини відповідача в ОСОБА_1 був порушений його звичний уклад життя, він втратив можливість займатися громадською діяльністю, побутовими справами. Йому знадобилося багато часу та зусиль для відновлення. Але і по даний час він відчуває, що стан його здоров`я не відновився до попереднього стану.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с.16-17).

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.207-208).

05 січня 2024 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що категорично не погоджується з позовними вимогами. Викладена в позовній заяві інформація є неправдивою, недостовірною та містить викривлені факти тих подій, що відбувались 23.03.2018 року в приміщенні Бутенківської сільської ради. ОСОБА_2 не бив ОСОБА_1 , не наносив йому тілесних ушкоджень, ніякої матеріальної та моральної шкоди не вчиняв. Дивним чином виглядає історія хвороби та діагнози, висновок експерта № 32, які лише повторюють історію хвороби, акти огляду МСЕК № 135 від 13.11.2017 року та виписного епікризу № 1285, акту № 186 МСЕК від 13.10.2010 року та діагнози лікарів до 23.03.2018 року та нічим не підтверджують завдані позивачу травми.

Таким чином, ОСОБА_2 прохав відмовити в задоволенні позову, а судові витрати покласти на позивача.

25 січня 2024 року представник позивача - адвокат Бердніченко О.П. подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.03.2018 року про закриття кримінального провадження було встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_2 . Підстава закриття цього кримінального провадження не є реабілітуючою обставиною. Невинуватість ОСОБА_2 теж прямо не встановлена судом. ОСОБА_2 не наполягав на продовженні судового розгляду в загальному порядку та ухваленні виправдувального вироку, хоча судом йому було роз`яснено, що підстави, згідно яких він звільняється від кримінальної відповідальності, не є реабілітуючими. Тому між протиправними діями відповідача, виною відповідача у вчиненні кримінального правопорушення та наслідками у виді заподіяння позивачу, як потерпілому, моральної та матеріальної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. Судом не встановлено інших осіб, причетних до спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень або будь-яких інших обставин, які б могли спровокувати виникнення в нього тілесних ушкоджень. Позивач лікувався саме від незаконних дій відповідача, який наніс йому тілесні ушкодження. Він відчув фізичний біль під час ушкодження ОСОБА_2 його здоров`я, втрачав свідомість, переніс стресову ситуацію, тривалий час лікувався. Неправомірні дії відповідача потягли за собою відчуття дискомфорту через отримані травми, погіршення стану здоров`я, а саме: головні болі, безсоння, нестабільний кров`яний тиск, слабкість, нервозність та погане самопочуття. Факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачеві є очевидним, оскільки є наслідком протиправних дій відповідача.

Таким чином, адвокат Бердніченко О.П. прохала задовольнити позов повністю.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бердніченко О.П. позов підтримала та прохала задовольнити повністю.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 повідомив, що коли він став депутатом, він почав вказувати на певні недоліки, порушувати кримінальні справи. Коли він робив запити, йому не надавали відповіді, ігнорувалося законодавство. Напередодні 23 березня 2018 року за тиждень він прийшов у сільську раду близько 16 год. 30 хв. і подав запит для отримання документів для сесії, а саме: проекти рішень, які питання виносяться на сесію, так як тоді нічого ніде не публікувалося. Коли він спускався з другого поверху, на нього здійснили напад ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Для того щоб отримати відповідь, ОСОБА_2 взяв із собою дружину ОСОБА_4 , яка є журналістом газети «Хроніки громади». Вона взяла камеру. До них залучився депутат ОСОБА_5 . Вони зайшли в кабінет. ОСОБА_2 попросив надати йому відповідь, але цього не зробили. ОСОБА_4 стояла за порогом кабінету та знімала як все відбувалося. На неї напала ОСОБА_6 . Між ними почався конфлікт. ОСОБА_2 розборонив їх. Потім підбіг ОСОБА_1 , вибив камеру з рук дружини ОСОБА_4 і наніс їй удар. ОСОБА_2 став між дружиною і ОСОБА_1 . Він не бив ОСОБА_1 , не наносив йому тілесних ушкоджень. Однак на нього було заведено кримінальну справу, щоб його як депутата зняти з політичної діяльності. ОСОБА_2 зазначив, що покази ОСОБА_6 є неправдивими, не узгоджуються з показами інших свідків. Усі свідки, допитані судом, не могли вміститися в коридорі на другому поверсі Бутенківської сільської ради. ОСОБА_2 свою вину не визнав та прохав відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Альошкіна О.І. зазначила, що під час судового розгляду не було здобуто жодних допустимих доказів, які б вказували на причинно-наслідковий зв`язок - нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , які б давали можливість говорити про те, що саме від умисних дій ОСОБА_2 було заподіяно ОСОБА_1 моральну та матеріальну шкоду. Прохала відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши учасників справи, свідків, експерта, дослідивши матеріали кримінальних проваджень № 0000161 та 0000163, і письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом установлено, що в провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області перебувало кримінальне провадження № 0000163 відносно ОСОБА_2 , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що будучи депутатом Бутенківської сільської виборчої комісії, 23 березня 2018 року приблизно о 10 годині, перебуваючи в приміщенні Бутенківської сільської ради за адресою: с. Бутенки, вул. Полтавська, 48 Полтавського району Полтавської області, під час сварки між ним та ОСОБА_1 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, наніс один удар кулаком руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_1 . В результаті удару останній упав, а ОСОБА_2 продовжив наносити удари кулаками рук в область голови потерпілого та ногами в область тулуба, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку, забою м`яких тканин в потиличній ділянці голови (праворуч та ліворуч), травмування головного мозку в лівій лобній долі по протиударному механізму, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_1 .

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 березня 2018 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (а.с.6-7).

Кримінальне провадження № 0000163 за обвинуваченням ОСОБА_2 закрито.

Цивільний позов адвоката Бердніченко Оксани Павлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочинними діями, залишено без розгляду.

Судом установлено, що ОСОБА_2 дійсно наніс ОСОБА_1 тілесні ушкодження за вище зазначених обставин.

Дані обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_6 , яка повідомила, що працює спеціалістом по військово-обліковому столу. На момент приходу ОСОБА_2 з ОСОБА_5 вона не перебувала в кабінеті, спустилася на перший поверх помити чашку. Коли повернулася до кабінету, на проході стояв ОСОБА_2 з ОСОБА_5 і вона попросила їх пройти. ОСОБА_2 розмовляв з ОСОБА_7 стосовно якихось рішень. У дверях кабінету стояла дружина ОСОБА_2 , яка здійснювала відеозйомку. На столі ОСОБА_6 лежали повістки не для оприлюднення та зробила зауваження ОСОБА_4 , щоб вона припинила відеозйомку. Проте ОСОБА_4 не відреагувала. ОСОБА_6 правою рукою відвинула камеру. ОСОБА_4 лівою рукою схватила ОСОБА_6 за волосся. ОСОБА_6 теж схватила ОСОБА_4 за волосся. Вони вдвох перемістилися в коридор. ОСОБА_4 все ще тримала в руці камеру. Вона «чубарила» ОСОБА_6 за волосся з одного кабінету в інший, зокрема, її «занесли» в кабінет землевпорядників, двері якого були відчинені. ОСОБА_6 ледь не опинилася на столі землевпорядника. Крім того, ОСОБА_4 ногами била ОСОБА_6 , у неї були синяки. На той момент у сільській раді працював інспектор по охороні труда ОСОБА_1 , який перебував на першому поверсі. Хто його позвав на другий поверх чи він сам прийшов ОСОБА_6 не знає. Коли прийшов ОСОБА_1 , він почав розбороняти їх, а саме роз`єднував, відтягував за руки, плече. ОСОБА_2 стояв у дверей кабінету, які були відчинені, та спостерігав. Так сталося, що з рук ОСОБА_4 «вибили» камеру і вона «влетіла» їй по носу, в неї пішла кров з носа. При цьому, ОСОБА_6 не впевнена, що саме ОСОБА_1 «відкинув» камеру або можливо камера «відлетіла» від її рухів. Вона та ОСОБА_4 розійшлися, остання пішла витирати кров з носа. Після цього, ОСОБА_2 заступився за дружину. Він вийшов з кабінету та вдарив кулаками ОСОБА_1 , від чого він упав усім тілом на спину навпроти кабінету секретаря виконавчого комітету. Вдарився головою об підлогу, «луснув» так, що лежав без свідомості 5 хвилин. Він не ворушився. Крім того, ОСОБА_2 руками і ногами вдарив ОСОБА_1 ще разів 3-5 по тулубу й ногам, поки той лежав. У цей момент з`явилися ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та відтягували ОСОБА_2 від ОСОБА_1 . В коридорі стояв ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_1 опритомнів, піднявся, з кабінету вийшла секретар ОСОБА_9 . Приїздила швидка медична допомога, ОСОБА_1 забрали в лікарню. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 постійно перебували в кабінеті. ОСОБА_11 вийшла з кабінету ще тоді, коли прийшов ОСОБА_2 . Землевпорядники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 також знаходилися в кабінеті, двері були відкриті. У відділі фінансів теж кабінет був відкритий. В коридорі знаходилися трюмо, дзеркало.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_6 , враховуючи, що в її свідченнях містилися деякі емоційні вислови, які наближалися до перебільшення для посилення виразності та підкреслення сказаної думки, суд вважає їх правдивими, такими, що стверджують фактичні дані, а твердження про вчинення позивачем протиправних дій, які мають склад кримінального правопорушення, є констатацією фактів.

Показання свідка ОСОБА_6 підтверджуються показаннями інших свідків.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що на момент події 23 березня 2018 року працював спеціалістом-землевпорядником у Білицькій селищній раді. Його кабінет знаходився на другому поверсі, на тому крилі, де відбулася бійка. Взагалі все це почалося з кабінету діловодів, до якого прийшов ОСОБА_2 з дружиною щодо якоїсь заяви. На момент допиту в суді йому вже було відомо, що в той день дружина ОСОБА_2 проводила зйомку, ОСОБА_1 намагався забрати в неї камеру і ОСОБА_2 зіткнувся з ОСОБА_1 . В той день він побачив як ОСОБА_1 вдарився об двері кабінету секретаря і так би мовити сповз, а ОСОБА_2 опинився зверху на ОСОБА_1 , однак ОСОБА_13 не бачив яким чином. ОСОБА_8 відтягував ОСОБА_2 від ОСОБА_1 ОСОБА_13 не бачив від яких саме дій ОСОБА_1 упав, оскільки в той момент він перебував у кабінеті, двері якого були відчинені, та сидів на стільці спиною до кабінету діловодів і спереду йому було видно лише двері кабінету секретаря. ОСОБА_13 не виходив у коридор. Пам`ятає, що на місці події в той день бачив, зокрема, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 . В коридорі стояла тумбочка.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомила, що вона працює начальником земельного відділу виконавчого комітету Білицької селищної ради. Події відбувалися наприкінці зими - на початку весни 2018 або 2019, точно не пам`ятає. Вона разом з колегою ОСОБА_13 сиділи в кабінеті, двері якого були трохи відчинені. Почула в коридорі розмову, ОСОБА_6 на підвищених тонах говорила з ОСОБА_2 , його дружиною та ОСОБА_5 . ОСОБА_14 зателефонувала до ОСОБА_1 , щоб він прийшов на другий поверх, бо дуже гучно розмовляли. В їхній кабінет якимсь чином залетіла камера, внаслідок чого двері кабінету відчинилися повністю. В кабінет зайшла дружина ОСОБА_2 забрати камеру і в цей час ОСОБА_14 почула, що ОСОБА_1 відлетів у двері кабінету секретаря ОСОБА_9 . Однак вона не бачила як це сталося. Вона вийшла з кабінету і побачила як ОСОБА_2 наніс руками ОСОБА_1 один-два удари, однак не пам`ятає в які частини тіла. ОСОБА_1 знаходився на підлозі в позі напівсидячи. ОСОБА_8 відтягував ОСОБА_2 від ОСОБА_1 . На виході з кабінету зліва стояло трюмо, до якого підходила дружина ОСОБА_2 і начебто знімала себе на камеру.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що вона працює діловодом у Білицькій територіальній громаді Бутенківського старостату. Її кабінет знаходиться на другому поверсі. До кабінету зайшли ОСОБА_2 , його дружина та ОСОБА_5 з приводу якогось питання, точно не пам`ятає. Як тільки вони зайшли, ОСОБА_11 вийшла з кабінету з метою власної безпеки, оскільки одного разу ОСОБА_2 застосував відносно неї газовий балончик. Вона спустилася на перший поверх до кабінету юристів. Коли повернулася до кабінету, їх утрьох не було там, у тому числі, в коридорі. Їй нічого невідомо що трапилося в той день у коридорі. Зазначила, що в коридорі знаходилися стіл, дзеркало.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що працює головним спеціалістом земельного відділу в виконавчому комітеті Білицької селищної ради. В березні 2018 року ОСОБА_2 разом з депутатом Барсуковим зайшли до кабінету загального відділу з приводу відповіді на запит, який напередодні подав ОСОБА_2 . ОСОБА_11 одразу ж вийшла з кабінету, коли побачила ОСОБА_2 . В кабінеті була ОСОБА_10 . Відповідь на запит була готова, залишалося тільки її зареєструвати, що й зробила ОСОБА_7 . Вона помітила камеру в дружини ОСОБА_2 ОСОБА_4 , яка знімала обстановку в кабінеті. В кабінет прийшла ОСОБА_6 та зробила зауваження ОСОБА_4 , щоб вона не проводила відеозйомку. ОСОБА_6 відхилила камеру, а ОСОБА_4 штовхнула ОСОБА_6 . Далі події відбувалися в коридорі, ОСОБА_6 , ОСОБА_2 з дружиною та ОСОБА_5 вийшли в коридор. ОСОБА_7 не бачила, що трапилося в коридорі, так як у кабінеті реєструвала відповідь на запит. Була так би мовити «потасовка», чула якісь звуки. Коли ОСОБА_6 зайшла в кабінет, у неї було «перетерте» обличчя, та вона сказала, що ОСОБА_4 нанесла їй удари по ногах. Потім ОСОБА_7 вийшла в коридор, підійшла до сейфу, який там стояв і слугував ніби столом, вручила під підпис ОСОБА_2 відповідь на запит. Тоді ОСОБА_7 побачила, що ОСОБА_1 лежав на підлозі, де кабінет секретаря, очі в нього були закриті. Крім сейфу, в коридорі було дзеркало.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що працює адміністратором ЦНАП Білицької селищної ради. В день події в березні місяці вона перебувала на своєму робочому місці в кабінеті, до якого зайшли ОСОБА_2 з ОСОБА_15 . ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_7 з метою надання йому відповіді на звернення чи запит. Побачивши ОСОБА_2 , ОСОБА_11 покинула кабінет. ОСОБА_10 помітила, що у дверях кабінету ОСОБА_4 здійснювала відеозйомку. Поки ОСОБА_7 займалася цим питанням, до кабінету зайшла ОСОБА_6 , яка на момент приходу ОСОБА_2 була відсутня в кабінеті. ОСОБА_6 зробила зауваження ОСОБА_4 , аби вона не знімала, мотивуючи тим, що в неї на столі знаходилися важливі документи. Однак ОСОБА_4 продовжувала вести відеозйомку. ОСОБА_6 рукою відвела камеру. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникла штовханина, під якої вони вдвох вийшли в коридор. При цьому, ОСОБА_10 не звернула уваги на те, коли з кабінету вийшли ОСОБА_2 з ОСОБА_5 . Вона та ОСОБА_7 залишилися в кабінеті. ОСОБА_10 нікуди не виходила, а тому не може сказати, що саме відбувалося в коридорі. Вона чула якісь звуки, здається що й ОСОБА_1 був у коридорі. Коли ОСОБА_6 повернулася до кабінету, в неї був подряпаний ніс, ноги побиті, в синцях (точно не може сказати якого кольору), на внутрішній поверхні стегон. У коридорі знаходилися трюмо, дзеркало, залізний сейф.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив, що на другому поверсі Білицької селищної ради в коридорі трапилося заворушення. Він сидів у кабінеті. Почувши звук удару, вийшов з кабінету та побачив, що ОСОБА_1 знаходиться на полу в позі напівсидячи-напівлежачи, а ОСОБА_2 за руки відтягують від нього. ОСОБА_12 безпосередньо не бачив момент удару ОСОБА_1 . На місці події в той день він бачив, зокрема, ОСОБА_6 , ОСОБА_14 . Також були чоловіки, які відтягували ОСОБА_2 від ОСОБА_1 , але не пам`ятає хто саме. ОСОБА_1 наче б то не втрачав свідомість. У коридорі стояли стіл, трюмо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомила, що працює у фінансовому управлінні Білицької селищної ради. В день події вона перебувала в кабінеті на своєму робочому місці. В кабінеті знаходився ОСОБА_12 . Не пам`ятає чи були відчинені двері. Вона чула підвищені тона розмов, однак не знає між ким, ідентифікувати голоси не може, так як на той момент не так давно почала працювати. З кабінету виходив ОСОБА_12 . ОСОБА_16 нічого в нього не запитувала з приводу даної події. Після того як все трапилося, вона виходила з кабінету по особистим справам і бачила швидку допомогу. Для кого її викликали не знає. В коридорі стояло трюмо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив, що на момент події він разом з ОСОБА_18 перебували в кабінеті на першому поверсі. Безпосередньо не бачив, що трапилося на другому поверсі. Коли він з ОСОБА_18 піднялися на другий поверх, побачили скупчення людей, чули шум, підвищені голоси. Хто конкретно з людей перебував у коридорі на другому поверсі не пам`ятає. В коридорі знаходилися стіл, тумбочка, дзеркало.

Допитаний в кримінальному провадженні № 0000163 свідок ОСОБА_8 повідомив, що на момент події працював водієм у Бутенківській сільській раді. Коли перебував на першому поверсі, почув голосні звуки, хтось розмовляв на підвищених тонах. Піднявся на другий поверх та побачив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , декількох працівників сільської ради, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 . ОСОБА_1 знаходився в коридорі біля стіни в положенні напівсидячи, не лежав. Коли ОСОБА_8 піднявся на другий поверх, там нічого не відбувалося, просто говорили на підвищених тонах. Зі слів інших осіб йому стало відомо про бійку. Він не бачив безпосередньо процес нанесення тілесних ушкоджень. Не пам`ятає чи відтягував він ОСОБА_2 від ОСОБА_1 , можливо стояв між ними, щоб у подальшому не було конфлікту.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 повідомила, що працює старостою виконавчого комітету Білицької селищної ради. В березні 2018 року працювала секретарем Бутенківської сільської ради. В день події перебувала в кабінеті, була обідня перерва. Разом з нею була ОСОБА_9 . Вони чули гучні голоси, але не виходили. Потім почули гуркіт, стукіт. Вийшли з кабінету і побачили, що ОСОБА_1 лежить. ОСОБА_19 не бачила як це трапилося. ОСОБА_1 держався за голову та сказав, що його вдарив ОСОБА_2 . ОСОБА_1 відвели на перший поверх в актовий зал, де йому надавала медичну допомогу Бутенківська амбулаторія.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що в день події вона знаходилася в кабінеті на своєму робочому місці, чимось була зайнята. Двері були зачинені. Чула шум, розмову на підвищених тонах. Чула удар, щось гупнуло, впало об підлогу, не в двері її кабінету. Коли все затихло, вийшла з кабінету і побачила, що перед дзеркалом стояла розчервонівша дружина ОСОБА_2 . На той момент уже ніхто нікого не бив. У коридорі був ОСОБА_1 , він уже стояв. Також у коридорі були інші працівники сільської ради, приблизно 4 людини. ОСОБА_9 бачила ОСОБА_5 , чула голос ОСОБА_2 . Вона побачила, що в коридорі так би мовити «нездорова обстановка». Люди в коридорі були збудуражені, нервові. В першу чергу вона зателефонувала до керівника і повідомила про дану неординарну ситуацію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 повідомив, що він є головою Білицької селищної ради. В день події був відсутній в приміщенні Бутенківської сільської ради, знаходився в м. Кобеляки. Хтось з працівників сільської ради (точно не пам`ятає хто це був) зателефонував до нього та повідомив про сутичку між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_20 приїхав до сільської ради, зі слів працівників сільської ради (він безпосередньо не бачив подію) йому стало відомо, що на другому поверсі сільської ради з`явився ОСОБА_2 разом з дружиною. Вони зайшли до кабінету, де сиділи діловод ОСОБА_11 та начальник військово-облікового столику ОСОБА_6 . Дружина ОСОБА_2 тримала в руках камеру, яку наводила на стіл ОСОБА_6 , на якому знаходилися документи щодо осіб, які перебувають на обліку. ОСОБА_6 зробила зауваження дружині ОСОБА_2 , оскільки відеозйомка таких документів заборонена, однак вона не реагувала. Покликали ОСОБА_1 , який на той момент перебував на першому поверсі сільської ради, та працював на посаді інспектора по охороні громадського порядку. ОСОБА_6 закрила стіл, щоб його не знімали, а дружину ОСОБА_2 попросила вийти з кабінету. В цей момент ОСОБА_1 піднявся на другий поверх та зробив зауваження ОСОБА_2 , але він не реагував та руками штовхнув ОСОБА_1 . Він ударився тильною частиною голови об двері кабінету секретаря сільської ради, впав та знепритомнів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що на момент події він був заступником селищного голови Скрильника М.В. Його кабінет знаходився на першому поверсі. До нього зателефонувала ОСОБА_6 чи хтось з інших працівниць сільської ради (точно не пам`ятає) і повідомили, що ОСОБА_2 прийшов з дружиною, яка незаконно проводила зйомку в кабінеті діловодів на другому поверсі. Підіймаючись на другий поверх, ОСОБА_3 чув шум. Піднявшись, ОСОБА_3 побачив ОСОБА_2 , який стояв біля сейфу в коридорі та махав якимось рішенням. Кабінет діловодів був відкритий. ОСОБА_3 чув те, що ОСОБА_4 знімала документи ОСОБА_6 , призначені для службового користування. Він не бачив конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . При цьому, помітив, що в ОСОБА_6 були подряпини на обличчі або на грудях. У коридорі ОСОБА_2 знімала його дружина. Прийшов ОСОБА_1 та почав говорити Гунжелям, що знімати не можна, вони не мають дозволу на зйомку. ОСОБА_1 стояв біля закритих дверей кабінету секретаря ОСОБА_9 , Гунжель О.В. стояла правіше від ОСОБА_1 , де знаходилося трюмо, а ОСОБА_2 - навпроти дверей кабінету діловодів. ОСОБА_1 висловлювався проти ОСОБА_2 , розмахував руками. ОСОБА_2 вдарив кулаком ОСОБА_1 , він вдарився головою об двері кабінету секретаря ОСОБА_9 і сповз, перебував у позі напівсидячи. З кабінету вийшла секретар ОСОБА_9 . ОСОБА_3 зазначив та показав, що в момент нанесення ОСОБА_2 удару ОСОБА_1 останній махнув рукою, яка за словами ОСОБА_3 «відскочила» в бік, зачепивши камеру, яку ОСОБА_4 тримала в руці, і тим самим вона поранила собі носа. Коли ОСОБА_2 побачив, що в дружини йде кров з носа, він ще наніс ОСОБА_1 удари ногою. ОСОБА_3 та Звенигородський відтягували ОСОБА_2 від ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомив, що працює першим заступником Білицького селищного голови. На момент події проводилося засідання сільської ради, на якому були присутні депутати. Його кабінет знаходився на першому поверсі. Після завершення засідання, на другому поверсі, де знаходився загальний відділ, відбувся конфлікт, унаслідок якого інспектор ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. ОСОБА_21 безпосередньо не бачив конфлікту. Бачив лише як приїхала швидка медична допомога, поліція. На першому поверсі в залі засідань ОСОБА_1 надавали першу медичну допомогу. В нього був запаморочливий стан. Він сидів, опустивши голову. Йому проводили ватою біля носа, ймовірно нашатирем. Потім ОСОБА_1 госпіталізували. Після цього інциденту в той день ОСОБА_21 бачив ОСОБА_2 на вулиці біля лавки сільської ради. Оскільки подія трапилася в робочий час, ОСОБА_21 за участю Фонду соціального страхування проводив розслідування страхового випадку - отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень на робочому місці. Опитувалися працівники сільської ради, які могли бачити даний конфлікт. За результатами проведення розслідування складено висновок, яким встановлено, що ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження саме від удару в область голови ОСОБА_2 та падіння в двері кабінету секретаря сільської ради. Крім того, в ході розслідування страхового випадку ОСОБА_21 стало відомо, що ОСОБА_2 з дружиною і депутатом Барсуковим принесли до кабінету загального відділу запит на публічну інформацію та вимагали надання відповіді на нього. Їм відповіли, що є визначені строки для надання відповіді на запит. Але ОСОБА_2 наполягав на тому, щоб відповідь надали негайно. Через це в загальному відділі виникла суперечка.

Твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_6 дає неправдиві свідчення і те, що така велика кількість людей не могла поміститися в коридорі на другому поверсі Бутенківської сільської ради спростовуються показаннями зазначених вище свідків та якими підтверджується факт того, що всі ці свідки не були присутні в один момент у коридорі, а бачили різні періоди сутички ОСОБА_2 з ОСОБА_1 .

Також вина ОСОБА_2 в заподіянні ОСОБА_1 тілесних ушкоджень підтверджується:

-протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 03.05.2018 року, проведеного за участю ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 23.03.2018 року близько 10 години він перебував на роботі. Почув конфлікт, який відбувався на другому поверсі. Піднявшись на другий поверх, він побачив ОСОБА_22 , в якої в руках була камера. Він їй повідомив, щоб вона йшла звідти. Коли ОСОБА_22 побачила ОСОБА_1 , в неї з рук випала камера та зачепила її по носу. Після цього, вона зайшла до кабінету, а звідти вийшов ОСОБА_2 . Він без ніяких причин ударив ОСОБА_1 в область обличчя, від чого останній впав на підлогу. Перший удар був нанесений кулаком правої руки та влучив в область потиличної частини голови. Другий удар - кулаком лівої руки та влучив в область потиличної частини голови. Удари були нанесені один за одним. Після другого удару ОСОБА_1 втратив свідомість та прийшов до тями, лежачи на підлозі. Він показав на статистові механізм отримання ним тілесних ушкоджень, що відображено на фототаблиці (т.2 а.с.138-140 КП № 0000163);

-висновком експерта № 53 від 08.05.2018 року, відповідно до якого, покази ОСОБА_1 , дані ним під час проведення слідчого експерименту від 03.05.2018 року, відповідають об`єктивним даним (т.2 а.с.144 КП № 0000163);

-протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 11.05.2018 року, проведеного за участю ОСОБА_6 , відповідно до якого, учасники зібралися в приміщенні Бутенківського старостинського округу за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 повідомила, що вона працювала в Бутенківській сільській раді на посаді начальника воєнно-облікового столу. Її робоче місце розташоване в загальному відділі. В кабінеті, крім неї, знаходилися ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 23 березня 2018 року біля 10 години ранку вони всі знаходилися на робочому місці. ОСОБА_6 на деякий час вийшла з кабінету, а коли зайшла, помітила, що прохід до її робочого місця заблокував ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_4 , яка знімала на відео чоловіка. З ними також був ОСОБА_23 . ОСОБА_2 голосно вимагав відповідь на свій депутатський запит. Він вимагав від ОСОБА_7 документи, а вона пояснювала, в неї немає відповіді, скоріше за все вони знаходяться в секретаря. ОСОБА_2 надав нову заяву чи запити і вимагав, щоб їх зареєстрували. Він поводив себе викликаючи, неспокійно, намагався спровокувати сварку. ОСОБА_11 зробила йому зауваження стосовно того, що вона переживає за свій стан здоров`я, і прохала його вийти з кабінету та припинити відеозйомку, так як тиждень тому ОСОБА_2 використав сльозоточивий газ відносно неї. Оскільки він не реагував на її зауваження, хвилюючись, ОСОБА_11 вийшла з кабінету. В цей момент ОСОБА_6 вирішила пройти до свого робочого місця, так як там лежали документи для службового користування. Однак прохід був заблокований і між ними виникла суперечка. ОСОБА_6 декілька разів наголошувала, що відеокамера застосовується незаконно, оскільки на її робочому місці є документи з обмеженим доступом. На її зауваження ніхто не відреагував і вона рукою прибрала камеру від свого обличчя. В цей час ОСОБА_4 лівою рукою схопила ОСОБА_6 за обличчя і нігтями роздерла його, почала бити ногами по ногам ОСОБА_6 , нанесла близько 5 ударів. Захищаючись, ОСОБА_6 відштовхнула від себе ОСОБА_4 та не наносила їй у відповідь тілесних ушкоджень. На цей шум підбігла ОСОБА_14 , ОСОБА_24 , секретарі ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , інспектор громадського порядку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Щоб захистити ОСОБА_6 , Демченко В.І. відсунув камеру, яка зачепила ніс ОСОБА_4 . У цей момент ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_1 в обличчя кулаком правої руки. Від цього удару ОСОБА_1 впав та вдарився головою об підлогу і втратив свідомість. ОСОБА_2 продовжував бити ОСОБА_1 , наносячи тілесні ушкодження кулаками обох рук та обома ногами в область тулуба, коли той лежав на підлозі без свідомості. Ударів кулаками було близько 5 та стільки ж ногами. ОСОБА_2 висловлював погрози фізичною розправою ОСОБА_1 , так би мовити поквитатися за дружину наступного змісту: «я тебе за дружину вб`ю» та інші висловлювання з нецензурною лайкою. ОСОБА_3 та інші чоловіки, які були присутні, відтягнули ОСОБА_2 від ОСОБА_1 . Після чого ОСОБА_6 показала на статистові характер та локалізацію нанесених ОСОБА_1 ударів. Також вона показала місце, де були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_1 , а саме: кімната коридору на другому поверсі поблизу кабінету земельного відділу (т.2 а.с.166-170 КП № 0000163);

-висновком експерта № 221 від 21.05.2021 року, відповідно до якого, заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_1 згідно висновку експерта № 32 від 13.04.2018 року, можливе за обставин, вказаних свідком ОСОБА_6 під час слідчого експерименту 11.05.2021 року. Заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_1 згідно висновку експерта № 73 від 12.06.2020 року, можливе за обставин, вказаних свідком ОСОБА_6 під час слідчого експерименту 11.05.2021 року (т.2 а.с.172-173 КП № 0000163);

-протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 11.05.2018 року, проведеного за участю ОСОБА_3 , відповідно до якого, учасники зібралися в приміщенні Бутенківського старостинського округу за адресою: с. Бутенки, вул. Полтавська, 48. ОСОБА_3 повідомив, що станом на 23.03.2018 року працював на посаді заступника голови Бутенківської сільської ради. 23.03.2018 року вранці він був на робочому місці та близько 10 години почув сварку на другому поверсі сільської ради. Його кабінет розміщений на першому поверсі. Піднімаючись на другий поверх, він помітив ОСОБА_2 , який стояв біля входу в кабінет загального відділу до ОСОБА_3 спиною. Біля ОСОБА_2 стояв ОСОБА_25 . Коли ОСОБА_3 підійшов ближче, помітив як ОСОБА_2 наніс удар кулаком правою рукою в обличчя інспектору з охорони громадського порядку Бутенківської сільської ради ОСОБА_1 , який стояв спиною до кабінету секретаря виконкому поблизу кабінету земельного відділу. Від удару ОСОБА_1 вдарився об кут дверей і впав, присівши. ОСОБА_1 втратив свідомість. ОСОБА_2 наніс один удар кулаком у груди та ще декілька ударів кулаками обох рук в область грудей ОСОБА_1 та декілька ударів правою ногою в область ніг і тулуба. Ударів правою ногою було три, можливо більше. ОСОБА_8 відтягував ОСОБА_2 від ОСОБА_1 . ОСОБА_2 продовжував погрожувати фізичною розправою ОСОБА_1 , кричав, що «порву за дружину». В цей момент з коридору виходила ОСОБА_6 , її обличчя було подряпане та в крові. ОСОБА_4 знімала себе на відео з дзеркала, що стояло в коридорі. ОСОБА_3 не бачив на ній тілесних ушкоджень. Про вказану подію повідомили в поліцію та в лікарню. ОСОБА_6 надали медичну допомогу на місці, а ОСОБА_1 забрали до лікарні (т.2 а.с.158-162 КП № 0000163);

-висновком експерта № 222 від 21.05.2021 року, відповідно до якого, заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_1 згідно висновку експерта № 32 від 13.04.2018 року, можливе за обставин, вказаних свідком ОСОБА_3 під час слідчого експерименту 11.05.2021 року. Заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_1 згідно висновку експерта № 73 від 12.06.2020 року, можливе за обставин, вказаних свідком ОСОБА_3 під час слідчого експерименту 11.05.2021 року (т.2 а.с.164-165 КП № 0000163).

-диском, який наявний в матеріалах кримінального провадження № 0000161, та який містить зняте на камеру ОСОБА_4 відео в кабінеті загального відділу. На відео зафіксовані погрози ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 , після того як він побачив на носі в своєї дружини роздертий ніс та кров (а.с.86);

Допитана за клопотанням сторони відповідача свідок ОСОБА_4 повідомила, що є дружиною ОСОБА_2 . Вона з чоловіком та депутатом пішли в сільську раду взяти документ. Проводила відеозйомку, оскільки працівники сільської ради вороже до них налаштовані, і для того, щоб був доказ на випадок образ. Вона знімала на камеру свого чоловіка і депутата, намагалася, щоб працівники сільської ради не попали в кадр. Однак останні обурювалися на те, що вона веде відеозйомку. Одна з працівниць сільської ради напала в кабінеті на ОСОБА_4 , намагалася вибити в неї камеру. Їхня сутичка закінчилася на порозі кабінету. ОСОБА_4 вийшла в коридор, щоб не провокувати, а та працівниця залишилася в кабінеті. Ззаді ОСОБА_4 прибіг ОСОБА_1 , вибив рукою камеру, яку вона тримала в правій руці, і кулаком вдарив її в обличчя, а саме в ніс. Камера полетіла вниз в інший кабінет, двері якого були відчинені. Побачивши це, ОСОБА_2 почав захищати дружину, став перед нею, затулив її, щоб ОСОБА_1 не міг її більше вдарити. ОСОБА_2 не бив ОСОБА_1 . ОСОБА_4 не пам`ятає чи ОСОБА_1 падав, чи втрачав свідомість.

Однак суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_2 , оскільки вона є заінтересованою особою в результаті розгляду справи, а тому не може об`єктивно свідчити по справі.

-показаннями свідка ОСОБА_26 , яка в судовому засіданні повідомила, що працює заступником директора з медичної частини Кобеляцької міської лікарні. На момент події вона виконувала обов`язки заступника головного лікаря. Оскільки минуло 6 років, даної події вона не пам`ятає. У виписці хвороби ОСОБА_1 від 2018 року стоїть її підпис як в.о. заступника головного лікаря. На запитання ОСОБА_2 чи можливо відрізнити старі черепно-мозкові травми від нових, так як у 1998 році, 2000-х роках ОСОБА_1 вже діагностували черепно-мозкову травму, ОСОБА_26 відповіла так, це можливо розрізнити на МРТ, наприклад, по характеру пошкоджень кісток, судин тощо.

-показаннями свідка ОСОБА_27 , яка в судовому засіданні повідомила, що працює лікарем-невропатологом. Не пам`ятає щодо проходження ОСОБА_1 лікування в 2018 році. На запитання ОСОБА_2 чи може МРТ показати, що в людини була черепно-мозкова травма 15 років тому, ОСОБА_27 відповіла що може так, а може й ні. Це залежить від того, чи є перелом кісток чи не має, чи є струс, забій.

-показаннями свідка ОСОБА_28 , яка в судовому засіданні повідомила, що працює судовим медичним експертом. Травму можливо отримати як лежачи на спині, так і сидячи. По хронології подій втрату ОСОБА_1 свідомості, його госпіталізацію та огляди відповідними лікарями не можливо не зв`язати з отриманою ним травмою.

-висновком експерта № 32 від 13.04.2018 року, відповідно до якого, в ОСОБА_1 виявлено ЗЧМТ з забоєм головного мозку (геморагічним) лівої лобної долі, сенсорна приглухуватість, ангіопатія сітківки по гіпертонічному типу, ділянок припухання на волосяній частині голови в потиличній області справа і зліва. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету і відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. виявлені ушкодження виникли в термін і при вказаних обставинах можливо 23.03.2018 року. ОСОБА_1 міг отримати тілесні ушкодження при 2-х ударах кулаками по голові (т.2 а.с.135-136 КП № 0000163);

-висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 73 від 12.06.2020 року (т.2 а.с.146-154 КП № 0000163), відповідно до якого, ОСОБА_1 отримав закриту черепно-мозкову травму - забій головного мозку, забій м`яких тканин у потиличній ділянці голови (праворуч та ліворуч), які утворились від ударної дії тупого(их) предмету(ів), що можливо і при однократному падінні на площині навзнак, у тому числі і самовільному, з контактуванням з твердою поверхнею потиличною частиною голови, дещо більше справа, і травмуванням головного мозку в лівій лобній долі по протиударному механізму.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися 23.03.2018 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Як вказано в «Карті виїзду швидкої медичної допомоги» № 2288 та в «Медичній карті стаціонарного хворого» № 1248, у ОСОБА_1 при зверненні за медичною допомогою 23.03.2018 року відмічався незначний біль у ділянці правого колінного суглобу, рухи в повному обсязі, рентгенологічне чи ультразвукові дослідження даної ділянки не проводилися, візуальні зміни в проекції вказаного суглобу не описані. Тому, згідно з п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, діагноз «Забій правого колінного суглобу» при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховується, так як встановлений на підставі суб`єктивних факторів.

Покази ОСОБА_1 дані ним 03.05.2018 року під час слідчого експерименту, не суперечать анатомічній локалізації, давності та механізму утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень.

Слід зазначити, що судом відмовлено в клопотанні сторони відповідача про допит експертів ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , які входили в комісію експертів при проведенні даної комісійної експертизи, оскільки висновок є повним, змістовним, уточнень не потребує, в ньому були враховані попередні захворювання ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що 23 березня 2018 року протиправною поведінкою ОСОБА_2 завдано ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 284 КПК передбачено перелік підстав для закриття кримінального провадження, які поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі.

Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчинив злочин. На противагу цьому, нереабілітуючими є ті, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України доктриною кримінального права визначено як нереабілітуючу підставу звільнення від кримінальної відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 398/571/15-ц (провадження №61-1059св20) зроблено висновок про те, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.

У постанові Верховного Суду від 25.02.2020 року по справі № 599/595/18, зазначено, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження.

У постановах Верховного Суду від 10 липня 2021 по справі № 161/694/20 (провадження № 51-811км21), від 17 серпня 2022 року по справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21) сформульовано висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої постановлено ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 липня 2022 року у справі №752/13375/19.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 не наполягав на продовженні кримінального провадження, яке закрито саме за його клопотанням з підстав, що не є реабілітуючими, суд на підставі ч. 6 ст. 82 ЦПК України виходить з того, що мало місце заподіяння ОСОБА_2 . ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за вказаних вище обставин, та що такі дії вчинені саме ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_1 має право як особа, що є потерпілою в кримінальному провадженні, на відшкодування завданої такою поведінкою шкоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Судом установлено, що позивач поніс витрати на купівлю медичних препаратів та лікування, оскільки внаслідок отриманих травм вимушений був звернутись за медичною допомогою.

На підтвердження понесених матеріальних витрат суду надано копії виписки з історії хвороби № 12, магнітно-резонансної томографії від 30.03.2018 року та від 27.05.2020 року, товарних чеків № 200 від 29.03.2018 року на суму 117,15 гривень, № 207 від 03.04.2018 року на суму 34,00 гривень, № 218 від 05.04.2018 року на суму 47,80 гривень, № 232 на суму 715,25 гривень (т.1 а.с.4-5,8-10).

У матеріалах кримінального провадження № 0000163 наявні лист лікарських призначень, оригінали вказаних товарних чеків, а також оригінали чеків на придбання ОСОБА_1 ліків у сумі 32,74 гривень, 173,76 гривень, 447,33 гривень, 19,35 гривень, а всього 673,18 гривень (т.1 а.с.30-31,33).

Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься розрахунок оплати за послугами медичної допомоги № 429186 від 27.05.2020 року на суму 1040,00 гривень, однак квитанція про оплату таких послуг відсутня (т.1 а.с.32).

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Зважаючи на те, що позивачем доведено заподіяння йому шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача, суд приходить до висновку про часткову доведеність понесення позивачем витрат на лікування. Суд вважає належними доказами товарні чеки № 200 від 29.03.2018 року на суму 117,15 гривень, № 207 від 03.04.2018 року на суму 34,00 гривень, № 218 від 05.04.2018 року на суму 47,80 гривень, № 232 на суму 715,25 гривень, квитанції на суму 32,74 гривень, 173,76 гривень, 447,33 гривень, 19,35 гривень. Загальний розмір таких витрат за результатами сумарного калькулятивного підрахунку складає 1587,38 гривень. Витрати на вказану суму узгоджуються з цільовим їх призначенням і відповідають періоду лікування та обстеження.

Решта суми на відшкодування матеріальних витрат не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів у вигляді квитанцій на оплату медичної допомоги згідно розрахунку № 429186 від 27.05.2020 року. При цьому, в позовній заяві представник позивача зазначила, що позивач не має можливості підтвердити всі понесені ним витрати на лікування в зв`язку з ненаданням йому квитанцій.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд доходить такого висновку.

У статті 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, в якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно пунктів 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постановах Верховного Суду від 25.05.2022 року по справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22) від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21) зазначено, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року по справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає в стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає в неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною та при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Як вказано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року по справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, але її розмір позивачем дещо завищений.

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачеві моральної шкоди, суд бере до уваги, що вже самим фактом ушкодження здоров`я йому спричинена моральна шкода. Внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень він вимушений був терпіти фізичний біль та моральні переживання, змушений проходити лікування, звертатися до лікарів і перебувати під їх наглядом. При вказаних обставинах суд вважає, що за наслідками отриманих позивачем тілесних ушкоджень порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки.

Враховує суд і характер отриманих позивачем тілесних ушкоджень. Так, дії відповідача ОСОБА_2 кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Суд бере до уваги те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, діями відповідача завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті вчиненого відносно нього злочину.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача ОСОБА_2 , яка мала місце 23.03.2018 року, внаслідок якої ОСОБА_1 заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, через що він зазнав фізичного болю, страждань, у тому числі душевних, оскільки, на думку суду, спричинення встановлених тілесних ушкоджень беззаперечно тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливість активного особистого життя, роботи в попередніх обсягах (до травми) та потребує додаткових зусиль, необхідних для організації свого життя як у побуті, так і в роботі в зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями.

На фоні довготривалих переживань та з урахуванням вікової статі, позивач ОСОБА_1 продовжує переживати фізичний недуг, перенапруження та емоційні проблеми.

Психологічний вплив психотравмуючої ситуації має для нього глибокий характер, який обумовлений тривалими за часом моральними та фізичними стражданнями, через що порушено життєві зв`язки внаслідок неможливості продовження звичного активного життя, розладом емоційної та вольової сфери, з допущенням обмеження прав і свобод та приниженням честі і гідності як громадянина.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди. Саме таку суму суд вважає співмірною заподіяній моральній шкоді потерпілому.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної йому внаслідок ушкодження здоров`я, він звільняється від сплати судового збору.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 803,59 гривень, виходячи з розрахунку:

-матеріальна шкода: 1587,38 гривень х 100 : 2894,00 гривень = 54,85 % від суми судового збору 1073,60 гривень (станом на 2023 рік) = 588,87 гривень;

-моральна шкода: 10000,00 гривень х 100 : 50000,00 гривень = 20 % від суми судового збору 1073,60 гривень (станом на 2023 рік) = 214,72 гривень.

Керуючись статтями 12, 141, 259, 263-265, 354-356 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов адвоката Бердніченко Оксани Павлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочинними діями - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1587,38 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, 10000,00 гривень моральної шкоди, а всього 11587,38 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 803,59 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя