Справа № 439/481/25
Провадження № 2/439/307/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року місто Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді: Рахімової О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Скорик І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Слободи Сергія Григоровича до Бродівської міської ради Львівської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить суд визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності по 1/12 частки житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із набувальною давністю.

В обґрунтування вимог покликається на те, що ОСОБА_5 був головою колгоспного двору, що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 . Власниками часток в колгоспному дворі були: ОСОБА_5 батько позивача ОСОБА_1 ; ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , частки їх були рівними і становили по 1/4 кожного.

Представник позивачів зазначає, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно свої частки по на кожного щодо вищевказаного житлового будинку. Проте залишилась не зареєстрованою частки на вказаний будинок, яка належалаОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивачів наголошує, що 23.01.1982 року ОСОБА_5 одружився вдруге із ОСОБА_7 . Після одруження і до своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкодавець - ОСОБА_5 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , яка за свого життя не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житлового будинку по АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник позивачів стверджує, що племінник ОСОБА_8 - ОСОБА_4 успадкував після смерті ОСОБА_8 усе належне їй майно.

Представник позивачів зазначає, що убудинку по АДРЕСА_1 на даний час зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які фактично близько 30 років володіють усім домогосподарством, проте мають зареєстровано частки вказаного майна. Позивачі не можуть скористатись усіма належними їм правами на вказаний будинок, оскільки не зареєстровано право власності вказаного будинковолодіння. На даний час належним чином оформити правовстановлюючі документи на 1/4 частки житлового будинку з приналежними господарськими будівлями і побутовими спорудами не є можливим в зв`язку зі смертю ОСОБА_5 .

А тому, покликаючись на положення ст. 328, ч. 1 ст. 344 ЦК України, просить визнати по 1/12 частки житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, у зв`язку із набувальною давністю за позивачами.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 07.03.2025 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивачі у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачів: адвоката Слободи С.Г. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення останніх.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно до ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Гаївської сільської ради Бродівського району Львівської області, актовий запис № 16 від 19.05.2005 (а.с. 22).

ОСОБА_5 був головою колгоспного двору, що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 26.12.1989 року (а.с. 23).

Згідно вимог ст.ст. 112,113,120,121,123 Цивільного Кодексу 1963 року власниками часток в колгоспному дворі були: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , частки їх були рівними і становили по 1/4 кожного , що підтверджується рішенням Бродівського районного суду Львівської області у цивільній справі № 439/1262/15-ц від 06.10.2015. за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Суховільської сільської ради Бродівського району про визнання права власності на частки в колгоспному дворі (а.с. 25).

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 46355151 від 27.10.2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували на нерухоме майно свої частки по на кожного щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 26,27).

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видане виконкомом Боратинської сільської Ради депутатів трудящих Бродівського району Львівської області 21.07.1977, актовий запис № 20 від 07.06.1959 (а.с. 13). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 14 травня 1977 року (а.с. 14).

23.01.1982 року ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) одружився вдруге із ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), на підтвердження цього зроблено актовий запис про шлюб № 1 від 23.01.1982 року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу № 3 від 13 березня 2025 року.

Відповідно довідки Виконавчого комітету Бродівської міської ради Львівської області № 47 від 12.02.2025 року, ОСОБА_5 на день смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . На день смерті з ним була зареєстрована дружина ОСОБА_8 (а.с. 29).

16.12.2005 в Бродівській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5 за заявою його дружини ОСОБА_8 , яка за свого життя не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житлового будинку по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 , про що виконавчим комітетом Гаївської сільської ради Бродівського району Львівської області зроблено актовий запис про смерть № 34 від 18.12.2015 року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 1 від 13 березня. 2025 року. На час її смерті з нею проживав її племінник ОСОБА_4 , який успадкував після смерті ОСОБА_8 усе належне їй майно.

У будинку по АДРЕСА_1 на даний час зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою № 48 від 25.02.2025 року Виконавчого комітету Бродівської міської ради Львівської області, які фактично близько 30 років володіють усім домогосподарством, проте мають зареєстровано частки вказаного майна. Позивачі не можуть скористатись усіма належними їм правами на вказаний будинок, оскільки не зареєстровано право власності вказаного будинковолодіння.

Загальна інвентаризаційна вартість будинку АДРЕСА_1 становить 454479 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять) гривнів. Проте позивачі без дозволу органів самоврядування здійснили прибудову та сарай, вартість яких становить 139029 (сто тридцять дев`ять тисяч двадцять дев`ять) гривнів (а.с. 31-37).

У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що позивані біля тридцять років відкрито, безперервно володіють спірним будинком, поводячись із ним, як власники.

Судом встановлено, що позивачі правомірно, добросовісно заволоділи спірним чужим майном, вважаючи себе його власниками.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Спірні правовідносини мали місце до 2004 року, тому застосовуються положення чинного на той час закону, а саме правові норми Цивільного кодексу(в редакції 1963 року).

У відповідності до ст.ст. 112, 120 ЦК (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ст. 123 ч.2 цього Кодексу розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів колгоспного двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У відповідності до ст.ст.113,121 ЦК(в редакції 1963 року) володіння, користування, розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядженням майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг 16 років.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п.6 підпунктів «а» і «б» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарського двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороби). Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

У відповідності до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Отже, враховуючи, що позивачі добросовісно заволоділи майном і понад 10 років продовжують відкрито, безперервно користуватися в повному обсязі житловим будинком АДРЕСА_1 , тому у них виникло право на звернення до суду про визнання за ними права власності по 1/12 будинку за набувальною давністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 16, 328, 344, 392 ЦК України, ст.10 - 13, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 283, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Слободи Сергія Григоровича до Бродівської міської ради Львівської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/12 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), право власності на 1/12 частку житлового будинку приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), право власності на 1/12 частку житлового будинку приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Рахімова