Справа № 395/1632/24 Провадження № 2/395/43/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.

при секретарі Притулі О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до суду до ОСОБА_2 про стягнення витрат на відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення, вказуючи на те, що відповідно до ухвали Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07.08.2024 у кримінальній справі №395/556/24, що набрала законної сили 15.08.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрито. Позивачу надано статус потерпілої в цьому кримінальному провадженні.

Вчиненим кримінальним правопорушенням позивачу завданої матеріальної та моральної шкоди. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 , я в період з 31.12.2023 по 20.01.2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії та травматологи КНП «Новомиргородська міська лікарня Новомиргородської міської ради. У зв язку із лікуванням позивачкою були придбані лікарські засоби, препарати та медичний інструмент на загальну суму 20359 гривень 22 копійки, що підтверджується розрахунковими документами, виданими суб`єктами господарської діяльності, які реалізовували товари, необхідні для лікування.

На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 20359,22 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.

Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду направив письмову заяву у відповідності до якої просив суд розглянути справу без його участі та заперечує проти задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі сторін за наявними письмовими матеріалами справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 та 7 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частиною 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 своєї постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року за №14, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України.

Судом встановлено, що у відповідності до ухвали Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07.08.2024 у кримінальній справі №395/556/24, що набрала законної сили 15.08.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрито (а.с.10-11).

Судом під час розгляду кримінального провадження встановлено, що 30 грудня 2023 року у вечірній час доби, ОСОБА_2 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 19 год. 00 хв. 30.12.2023 року до них додому прийшла спільна знайома ОСОБА_1 , де між ОСОБА_2 та останньою під час спілкування на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин трапилася сварка. Під час сварки, ОСОБА_2 перебуваючи у коридорі будинку біля відчинених вхідних дверей за вказаною вище адресою, діючи з необережності, внаслідок злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_1 , хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один удар долонею правої руки в обличчя ОСОБА_1 в результаті чого, остання не втримала рівновагу та впала на землю на праву руку та отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої травми правої верхньої кінцівки: закритий уламковий відривний перелом ліктьового відростка правої ліктьової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

Отже, вина відповідача ОСОБА_2 у спричиненні шкоди позивачці ОСОБА_1 - не потребує доказуванню під час розгляду вказаної цивільної справи.

Так, згідно статті 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушення шкоди в порядку, передбаченому законом.

В даному випадку, підставою для цивільної-правової відповідальності за завдання шкоди є одночасна наявність наступних елементів: заподіяння шкоди позивачу, протиправність дій відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідача та вина останнього в її заподіянні.

В той же час, відповідно до вимог статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено заподіяння їй матеріальної шкоди у розмірі 20359 гривень. Крім того, позивачем доведено як протиправність дій відповідача, так і наявності причинного зв`язку між шкодою, заподіяною позивачу і протиправними діями відповідача і вина останнього у настанні шкоди у вказаному розмірі, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Згідно до вимог частини 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Приписами частини 3, 4 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено в п.п. 3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікована 17 липня 1997 року). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10 грудня 2009 року; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29 червня 2004 року)

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги понесені позивачем моральні та фізичні страждання від даного кримінального правопорушення.

Виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, з врахуванням глибини, часу фізичних та душевних страждань, їх тривалості, суд вважає, що моральна шкода підлягає задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, суд, вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Вище наведені обставини достовірно встановлені судом та сумніву не викликають, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити частково.

Крім того, згідно вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошову суму у розмірі 20359 (двадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 22 копійки, яка включає всі необхідні витрати, які були понесені ОСОБА_1 під час лікування.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на відшкодування заподіяної, внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, моральної шкоди грошову суму в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 29 квітня 2025 року.