ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6845/23

Провадження № 22-ц/820/953/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2025 року (суддя Семенюк В.В.) за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 22.02.2019 року ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» уклали договір відновлювальної кредитної лінії №501115017.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 22.01.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 50435,50 грн.

З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, проте, дану вимогу відповідач залишив без реагування.

12 серпня 2022 року АТ «Альфа-Банк» змінено найменування позивача на АТ «Сенс Банк».

Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501115017 у розмірі 50435,50 грн. а також судовий збір.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2025 року в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» відмовлено. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за період з 23.02.2021 року по 18.02.2022 року відповідачка повернула банку кошти в сумі 12800 грн., проте АТ «Сенс Банк» безпідставно нараховувало проценти за користування кредитом і інші платежі після закінчення терміну дії договору, тобто після 22.02.2021 року, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що згідно із розрахунком заборгованості за кредитом загальна заборгованість відповідачки ОСОБА_1 , відповідно до кредитного договору №501115017 від 22.02.2019 року станом на 28.02.2023 року становить 50435,50 грн., що складається з 25153,01грн. тіло кредиту, 23436, 98грн. прострочене тіло кредиту, 1732, 47грн. відсотки за прострочену заборгованість, 113, 04 грн. відсотки за користування кредитом, деталізований розрахунок заборгованості додано до позовної заяви та міститься в матеріалах справи. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність заборгованості у відповідачки, оскільки, як вбачається з наданої банком виписки по рахунку з кредитною карткою за період з 22.02.2019 по 28.02.2023, а також з детального розрахунку заборгованості відповідачкою частково вносились на рахунок банку кошти, однак, сума сплачених/повернутих відповідачкою коштів банку в рахунок погашення кредиту, зовсім не перевищує розмір запозичених коштів, так як відповідно до умов кредитного договору №501115017 укладеного між відповідачкою і банком становить 34 688 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що згідно розрахунку суми заборгованості по кредитному договору №501115017, станом на 22.02.2021 р. борг ОСОБА_1 становив 11928,15 грн. Оскільки банком неправомірно нарахованого відсотки в період з 23.02.2021 по 28.02.2023, то кошти, сплачені відповідачем, які банком зараховано як погашення відсотків за цей період, слід врахувати в тіло кредиту. Згідно виписки про рух коштів по рахунку за період з 23.02.2021 по 18.02.2022 ОСОБА_1 повернула на рахунок АТ «Сенс Банк» кошти в сумі 12800 грн., що перевищує розмір запозичених коштів, а тому заборгованість відповідача по кредитному договору перед банком відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

22 лютого 2019 року ОСОБА_1 підписано оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501115017, відповідно до умов якої остання запропонувала Акціонерному товариству «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа Банк») укласти з нею угоду про надання споживчого кредиту. Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту - «кредит готівкою», сума кредиту 34688,00 грн., процентна ставка 20,99%, тип ставки фіксована, строк кредиту 24 місяців. Дата повернення кредиту 22.02.2021 рік (а.с. 3).

Згідно з вказаної оферти відповідачка просила надати кредит для власних потреб.

22 лютого 2022 року АТ «Альфа-Банк» підписано акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501115017 за вищевказаними умовами (а.с. 5).

Додатком № 1 до угоди від 22 лютого 2022 року про надання кредиту № 501115017 сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с. 4 зворот).

22 лютого 2020 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту за умовами, аналогічними викладеними в оферті на укладання угоди про надання кредиту № 501115017 та анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» .

Договором від 22.02.2019 року про внесення змін і доповнень № 501115017-1 до Угоди про надання кредиту № 501115017 від 22.02.2019 року, сторони змінили процентну ставку і встановили її в розмірі 16,79 % річних з 22.02.2019 року.

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30 листопада 2022 року внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до наданого банком розрахунку кредитної заборгованості станом на 28 лютого 2023 року заборгованість за кредитом становить 50435,50 грн.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 22.02.2021 року дату завершення строку кредитування, банком нарахована заборгованість за кредитним договором в сумі 12634,38 грн.

Згідно виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit MasterCard відповідачка ОСОБА_1 за період 23.02.2021 року по 18.02.2022 року повернула на рахунок АТ «Сенс Банк» кошти на загальну сумі 12 800 грн.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 2 підписаних сторонами 22.02.2019 року Оферти на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №501115017, визначено строк повернення кредиту 22.02.2021 року, умов щодо пролонгації, автопролонгації кредитний договір не містить. Підписаний сторонами договір про внесення змін і доповнень до угоди про надання кредиту стосувався лише відсоткової ставки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що у розумінні наведених положень закону позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення процентів нарахованих у строк до 22.02.2021 року (в сумі 12634,38 грн.), та врахувавши, що відповідачкою у період з 22.02.2021 року по 22.01.2022 року сплачено кошти в сумі 12800 грн., дійшов висновку про безпідставність нарахування банком відсотків поза межами строку кредитування та про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 перед АТ «Сенс Банк».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк