Справа № 522/7231/23
Провадження № 4-с/522/26/25
УХВАЛА

15 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеса у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання неправомірною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 24.02.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Кобильником Д.О., заінтересована особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання неправомірною та скасування постанови.

В обґрунтування скарги зазначено, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення. Державним виконавцем проведено стягнення за гривневим еквівалентом у розмірі меншим за 3 900 дол.США, хоча згідно рішення суду було стягнуто на користь скаржниці борг у розмірі 4 200 дол.США без зазначення еквіваленту у гривні.

Матеріали скарги суддя отримала 25.02.2025 року.

Ухвалою суду від 28.02.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 17.03.2025 року.

У судове засідання 17.03.2025 року учасники не з`явилися, були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд скарги відкладено на 25.03.2025 року.

У судове засідання 25.03.2025 року учасники не з`явилися, були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд скарги відкладено на 15.04.2025 року.

У судове засідання 15.04.2025 року учасники не з`явилися, були повідомлені належним чином. Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі , про час і місце судового засідання сповіщений належним чином через систему «Електронний суд», причини неявки суду не повідомили, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 18.04.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Щодо визнання поважними причини пропуску строку на подання скарги, суд зазначає наступне.

Скаржниця дізналась про порушення своїх прав лише 18.02.2025 року через Автоматизовану систему виконавчого провадження, доступ до якого отримала за допомогою ідентифікатора . Копії оскаржуваної постанови від 10.02.2025 року скаржниця не отримувала.

Зазначена представником скаржниці обставина щодо поважності причин строку звернення до суду із скаргою підтверджені належними та допустимими доказами.

Належних доказів щодо спростування цих підстав суду з боку ВДВС не надано.

Таким чином суд вбачає підстави для поновлення скаржниці строку на звернення до суду з даною скаргою.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, № 1404-VIII (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою від 11.04.2014 року у розмірі 4 200,00 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 535,55 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. (справа № 522/7231/23).

16.01.2024 року Приморським районним судом м. Одеси виданий виконавчий лист № 522/7231/23. (а.с. 7-8)

19.02.2024 року на підставі заяви старшим державним виконавцем Свешніковим І.А. було прийнято до виконання виконавчий лист № 522/7231/23, виданий Приморським районним судом м. Одеси 16.01.2024 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за розпискою від 11.04.2014 року у розмірі 4 200 дол.США (що станом на день відкриття виконавчого провадження становить 159 481,98 грн.) та судового збору у розмірі 1 535,55 грн., боржником є ОСОБА_2 , а стягувачом є ОСОБА_1 та постановою від 19.02.2024 року відкрито виконавче провадження № 74151892.

Судом з АСВП також встановлено, що державним виконавче в рамках виконаного провадження № 74151892 виконувались наступні дії:

- 19.02.2024 року було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- 19.02.2024 року було винесено постанову про стягнення виконавчого збору;

- 19.02.2024 року було винесено постанову про арешт коштів боржника;

- 29.02.2024 року було винесено постанову про стягнення виконавчого збору;

- 04.03.2024 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника;

- 04.03.2024 року було винесено постанову про арешт майна боржника;

- 28.10.2024 року було винесено постанову про арешт коштів боржника;

- 28.11.2024 року було винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника.

10.02.2025 року головним державним виконавцем Свешніковим І.А. було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження № 74151892 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. (а.с. 5-6).

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц. Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стаття 49 наведеного Закону регулює саме питання звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті. Так, відповідно до ч. 3, 5 вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувану. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18).

Борг за виконавчим листом № 522/7231/23, виданого Приморським районним судом м. Одеси 16.01.2024 року на картковий рахунок ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 74151892 перераховувся частинами, а саме:

- 13.03.2024 року сума коштів, що була перерахована, становила 4 733,38 грн. (курс долара США до гривні станом на 13.03.2024 року) 38,4924 грн. за 1 долар США = 122,97 долар США;

- 25.03.2024 року сума коштів, що була перерахована, становила 4 500 грн. (курс долара США до гривні станом на 25.03.2024 року) - 38,9075 грн. за 1 долар США = 115,66 долар США;

- 03.04.2024 року сума коштів, що була перерахована, становила 4 918,50 грн. (курс долара США до гривні станом на 03.04.2024 року) - 39,3236 грн. за 1 долар США = 125,08 долар США;

- 17.04.2024 року сума коштів, що була перерахована, становила 4 500 грн. (курс долара США до гривні станом на 29.03.2023 року) - 39,5737 грн. за 1 долар США = 113,71 долар США;

- 03.05.2024 року сума коштів, що була перерахована, становила 8 803,20 грн. (курс долара США до гривні станом на 29.03.2023 року) - 39,5345 грн. за 1 долар США = 222,67 долар США;

- 29.10.2024 року сума коштів, що була перерахована, становила 34 717,74 грн. (курс долара США до гривні станом на 29.03.2023 року) - 41,3292 грн. за 1 долар США = 840,03 долар США;

- 10.02.2025 року сума коштів, що була перерахована, становила 98 844,16 грн. (курс долара США до гривні станом на 29.03.2023 року) - 41,4733 грн. за 1 долар США = 2 383,32 долар США.

Зазначене підтверджується випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 від 21.02.2025 року. (а.с. 13-14)

Отже загалом боржником сплачено 3 923,44 дол. США.

Таким чином залишок заборгованості станом на 10.02.2025 року складає 276,56 дол. США (різниця між сумою боргу вказаною у виконавчому листі 4 200 дол. США та стягнутою сумою боргу у ВП № 74151892 3 923,44 дол. США), що у гривневому еквіваленті становить 11 469,85 грн.

Закон України «Про виконавче провадження» прямо передбачає дії виконавця в разі стягнення боргу, що обліковується в іноземній валюті.

Вказані вимоги Закону при стягненні боргу за виконавчим листом головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свешніковим І.А. у виконавчому провадженні № 74151892 виконані не були.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що скарга в частині визнання постанови від 10.02.2025 року у виконавчому провадженні № 74151892 неправомірною та її скасування є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Щодо зобов`язання державного виконавця Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновити виконавче провадження № 74152892 за виконавчим листом, виданим 16.01.2024 року Приморський районним судом м. Одеси по цивільній справі № 522/7231/23 та продовжувати заходи щодо повного виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Постанова про закінчення виконавчого провадження перешкоджає стягувачу реалізувати свої права на виконання остаточного судового рішення.

Суд зауважує, що в цій ситуації ефективним засобом, здатним відновити право стягувача на примусове виконання остаточного судового рішення, є скасування постанови, оскільки після її скасування виконавче провадження в силу ч. 1 ст. 41 Закону підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного судового рішення.

До зазначеного висновку дійшла ВП ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У ч. 2 ст. 41 цього Закону передбачено, що у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Тому вимога про поновлення виконавчого провадження № 74151892 та продовження заходів щодо повного виконання судового рішення не підлягає задоволенню.

Таким чином скарга ОСОБА_1 є частково обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню частині визнання постанови від 10.02.2025 року у виконавчому провадженні № 74151892 неправомірною та її скасування.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10-12, 43, 48, 76, 81, 89, 223, 247, 258-260, 263, 268, 447-1, 448, 450, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання неправомірною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати поважними причини пропуску строку для подачі скарги та поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свешнікова Іллі Андрійовича від 10.02.2025 року про закінчення виконавчого провадження № 74151892.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18.04.2025 року.

Суддя Л.В. Домусчі