Справа № 404/2600/22
Номер провадження 2/404/609/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року з позовом до суду звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, просила суд визнати право власності позивача на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя та стягнути з відповідача витрати, пов`язані із розглядом справи.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що сторони уклали 16 липня 2005 року шлюб.

22 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. За час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 876, за їхнім спільним рішенням на ім`я відповідача була придбана у власність квартира за номером АДРЕСА_2 .

Це двокімнатна квартира, яка має житлову площу 27,3 кв.м., загальну площу 48,2 кв.м., складається з коридору 7,2 кв.м., кімнат 12,7 кв.м., 14,6 кв.м., кухні 7,4 кв.м., туалету 1,3 кв.м., лоджії ) з урахуванням знижувального коефіцієнту) 1,45 кв.м., балкону ) з урахуванням знижувального коефіцієнту) 1,05 кв.м.

Відповідно до п. 1.7 договору купівлі-продажу квартири, на купівлю вказаної в цьому договорі квартири дана згода дружини покупця ОСОБА_1 , підпис якої засвідчений на заяві в установленому законом порядку.

У заяві від 09 березня 2006 року, справжність підпису на якій засвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М., зареєстрованої у реєстрі за № 875 ОСОБА_1 підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості, є спільною сумісною власністю позивача та відповідача.

Право власності на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 березня 1996 року було зареєстровано обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 09 березня 2006 року, номер запису: 51853 в книзі: 151.

Вважає, що придбана у шлюбі квартира АДРЕСА_2 є об`єктом права спільної сумісної власності, співвласниками якої виступають ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відповідно частки позивача та відповідача на спільну квартиру є рівними і становлять по 1/2 часток квартири кожному із співвласників. Домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю з відповідачем не було досягнуто.

Відповідач всіляко уникає будь-яких розмов з позивачем щодо поділу набутої у шлюбі квартири та ухиляється здійснити її поділ шляхом укладення відповідного договору у нотаріуса. Навпаки відповідач робить все, щоб унеможливити поділ спільної нерухомості, заховав від позивача правовстановлюючі документи, насильно відібрав ключі від квартири, вигнав її із спільного помешкання та унеможливив проживання позивача в цій квартирі разом з неповнолітніми дітьми.

Позивач зазначає. що нею 25 травня 2022 року було надіслано лист відповідачу в порядку досудового врегулювання спору про усунення перешкод у користуванні квартирою, в якому повідомила про збір доказів з метою подання позовної заяви про поділ спільного майна подружжя. Будь-яких відповідей та пропозицій з боку ОСОБА_2 у відповідь на лист не послідувало.

Відповідно до звіту про оцінку від 25 травня 2022 року, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 , ринкова вартість об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , складає 730 000 грн. Ціна позову розрахована позивачем, як 1/2 ринкової вартості спірної квартири і становить 365 000 грн.

Зазначено, що сума судових витрат, яку позивач понесла у зв`язку із розглядом справи складає: 3650 грн. витрати по сплаті судового збору, 8 000 грн. витрати по сплаті авансу адвокату на виконання договору про надання правничої (правової) допомоги від 20 травня 2022 року № 22. Витрати, які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи є витрати по сплаті залишку гонорару адвоката у розмірі 1200 грн. на виконання договору про надання правничої (правової) допомоги від 20 травня 2022 року № 22. Всього орієнтовні витрати ОСОБА_1 , пов`язані із розглядом справи складають 23 650 грн.

Ухвалою судді від 21 червня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

13 липня 2022 року від відповідача до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 вартості причепу ПР - фургон житловий KIR KG 40 ЕК, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 47 309 грн.; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , придбану на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу Алфімовою І.М., зареєстровано в реєстрі № 876 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви вказано, що позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 з 16 липня 2005 року. У період шлюбу 09 березня 2006 року була придбана двокімнатна квартира у АДРЕСА_1 .

За час шлюбу з 16 липня 2005 року по 09 березня 2006 року позивач з відповідачем не мали можливості заробити грошові кошти на придбання спірної квартири. До укладення шлюбу ОСОБА_2 заробив та відклав грошові кошти у сумі 10 000 доларів США.

01 вересня 2004 року ОСОБА_2 надав свої особисті грошові кошти у сумі 10 000 доларів США у борг ОСОБА_4 , що підтверджується розпискою від 01 вересня 2004 року.

Після укладення шлюбу з відповідачем на вимогу ОСОБА_2 був повернутий борг грошові кошти у сумі 10 000 доларів США, які є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , і за особисті грошові кошти позивач прибав спірну квартиру.

Крім того, у період шлюбу 21 березня 2024 року був придбаний причіп ПР - фургон житловий KIR KG 40 ЕК, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є спільною сумісною власністю. Вартість причепу становить 94 618 грн. Причіп є неподільною річчю. Враховуючи презумпцію рівності часток, а також положення ст. 71 СК України, встановивши, що спірний причіп є неподільною річчю, позивач не може використовувати зазначене майно спільно з відповідачем, вважає, що спільне майно подружжя необхідно поділити шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості належної йому 1/2 частки у спільному майні подружжя.

Вартість причепу становить 94 618 грн., тобто 1/2 вартості причепу становить 47 309 грн. Вартість оцінки причепу становить 1 000 грн.

На професійну правничу допомогу щодо складення заяв по суті справи та з процесуальних зустрічним позовом в суді, ОСОБА_2 планує витратити 25 000 грн.

13 липня 2022 року до суду від представника ОСОБА_2 , адвоката Усатенка В.Ю. надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що відповідач перебуває в шлюбі з ОСОБА_1 з 16 липня 2005 року. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_5 , 2006 року народження, ОСОБА_6 , 2011 року народження, ОСОБА_7 , 2020 року народження.

На початку листопада 2011 року позивач залишила відповідача та трьох дітей і переїхала для проживання за адресою проживання своєї матері: АДРЕСА_3 . При цьому, позивач забрала з собою усі свої речі та ключі від квартири по АДРЕСА_1 .

Жодних перешкод у проживанні в квартирі відповідач ніколи не здійснював і в даний час не здійснює, у доступі до квартири відповідач ніколи не перешкоджав. Позивач у позові зазначає неправдиві відомості та вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи.

Вказано, що 02 червня 2022 року відповідач поштовим зв`язком отримав вимогу від 25 травня 2022 року, яка є провокацією та містить відверто образливу та неправдиву інформацію. Позивач вигадала вказані обставини після того, як відповідач звернувся до суду з заявою про стягнення аліментів.

Позивач має свій комплект ключів та має право безперешкодно приходити та проживати в квартирі, для цього дозволи відповідача не потрібні і участь відповідача у відчинені позивачем квартири своїми ключами не потрібна. Той факт, що позивач має вільний доступ до квартири, підтверджується звітом про оцінку, який надано до позову позивачем.

Жодних спірних питань з приводу проживання позивача під час шлюбу в спірній квартирі ніколи не було.

При цьому, після звернення відповідача з заявою про стягнення аліментів на свою користь, позивач почала психологічно тиснути на дочку ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9 шляхом систематичного надсилання на їх мобільні телефони вигаданих повідомлень негативного характеру про відповідача, що є психологічним тиском для дітей, після чого син переїхав проживати до позивача, а дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач насильно викрала, коли вона гуляла з старшою дочкою ОСОБА_11 .

Зазначено, що відповідач уклав шлюб з позивачем 16 липня 2005 року, а спірна квартира була придбана відповідачем 09 березня 2006 року. Думка позивача про те, що вона вважала вказану квартиру спільною сумісною власністю і від свого імені склала заяву від 09 березня 2006 року, то квартира автоматично ставиться спільною сумісною власністю, є хибною.

За час шлюбу з 16 липня 2005 року по 09 березня 2006 року позивач з відповідачем не мали можливості заробити грошові кошти на придбання спірної квартири. До укладення шлюбу ОСОБА_2 заробив та відклав грошові кошти у сумі 10 000 доларів США. 01 вересня 2004 року ОСОБА_2 надав свої особисті кошти у сумі 10 000 доларів США в боргу ОСОБА_4 , що підтверджується розпискою.

Після укладення шлюбу з відповідачем на вимогу ОСОБА_2 був повернутий борг грошові кошти у сумі 10 000 доларів США, які є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , і за особисті грошові кошти позивач придбав спірну квартиру.

На професійну правничу допомогу щодо складення заяв по суті справи та з процесуальних питань, а також представництва інтересів відповідача в суді, відповідач планує витратити 10 000 грн.

18 липня 2022 року від представника позивача, адвоката Міхальової В.В. надійшла відповідь на відзив. Вказано, що позивач не погоджується з доводами ОСОБА_2 викладеними у відзиві на позов, вважає їх абсолютно надуманими, такими, що не ґрунтуються на законі, не підтверджені відповідними доказами та не відповідають фактичним обставинам справи.

У заяві від 09 березня 2006 року, справжність підпису на якій засвідчений приватним нотаріусом, ОСОБА_1 підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості, є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Договір купівлі-продажу укладатиметься в інтересах сім`ї, на умовах, які вони попередньо обговорили і вважали вигідними для них, укладення договору відповідає їх спільному волевиявленню.

Під час посвідчення заяви нотаріус роз`яснила ОСОБА_1 зміст ст. 60, 65, 74 СК України та їх правові наслідки.

Своїм особистим підписом на договорі купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_2 (якому також було роз`яснено нотаріусом зміст ст. 60, 64, 65, 74 СК України та їх правові наслідки) на підставі саме такої згоди (заяви) ОСОБА_1 підтвердив придбання житла за кошти, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача.

Пункт 1.7 договору купівлі-продажу спірної квартири з боку ОСОБА_2 не оскаржувався.

Згідно п. 2.1 договору купівлі-продажу квартири, продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 88 375 грн.

П.2.2 договору, встановлено такий порядок розрахунків: гроші в сумі 27 000 грн. продавець одержала до підписання цього договору. Сторони підтверджують сплату цієї суми платежу. Решту грошей в сумі 61 375 грн. покупець зобов`язується повернути продавцю в строк до 11 годин 00 хвилин 10 березня 2006 року.

Відповідно до умов п. 2.3 договору купівлі-продажу повний розрахунок за продану квартиру між сторонами повинен бути підтверджений письмовою заявою продавця, підпис на якій засвідчується нотаріально.

Для проведення остаточних розрахунків з продавцем квартири, ОСОБА_12 . ОСОБА_2 відразу після реєстрації договору купівлі-продажу у Кіровоградському ООБТІ 09 березня 2006 року уклав з відкриттям АТ «Державний ощадний банк України» кредитний договір № 59.

В забезпечення зобов`язань по поверненню грошових коштів по кредитному договору № 59 від 09 березня 2006 року, ОСОБА_2 уклав договір іпотеки від 09 березня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом, зареєстрований у реєстрі за № 885 за умовами якого була передана у іпотеку ВАТ «Державний ощадний банк» придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернення кредитних коштів відбулося за рахунок спільних коштів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

У зв`язку з поверненням всієї суми кредиту 23 жовтня 2007 року за заявою про вилучення обтяження від Філії Кіровоградське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України» запис про обтяження, а саме заборона на нерухоме майно щодо спірної квартири, був вилучений з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Погашення кредиту за придбання квартири було фактично проведено відповідачем протягом 1 року 7 місяців до 23 жовтня 2007 року, про що ОСОБА_2 не вважав за потрібне навіть поставити до відома позивача. Натомість ОСОБА_2 на протязі трьох років з моменту підписання договору купівлі-продажу квартири щомісячно вимагав і спонукав свою дружину віддавати йому гроші за квартиру, а ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю та вітчимом, як тільки могли збирали такі кошти та довірливо віддавали їх відповідачу.

Вказано, що квартира придбана виключно за спільні кошти ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . Також, ОСОБА_1 вважає за необхідне вказати, що відзив на позов містить зазначення обставин, які не стосуються предмету доказування, тому позивач не вважає за потрібне надавати щодо них будь-які пояснення та/або заперечення.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 квітня 2023 року об`єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву з первісним позовом, здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження цивільної справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням, призначено підготовче засідання з розгляду справи.

23 травня 2023 року до суду надійшла заява від представника позивача, адвоката Міхальової В.В. про зміну предмета позову. Остаточно виклала позовні вимоги у наступній редакції та просила суд визнати право власності позивача, ОСОБА_1 на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя; присудити ОСОБА_2 неподільне майно та визнати за ним право особистої приватної власності на причіп ПР - фургон житловий KIR KG 40 ЕК, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Присудити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частини причепу ПР - фургон житловий KIR KG 40 ЕК, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в порядку поділу спільного майна подружжя та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 47 309 грн. Стягнути з відповідача га користь позивача витрати, пов`язані із розглядом справи.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2023 року прийнято до провадження заяву про зміну предмету позову від 23 травня 2023 року, подану представником ОСОБА_1 , адвокатом Міхальовою В.В. та у подальшому вирішено розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 грудня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 березня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Міхальова В.В. підтримала позовні вимоги у позовну обсязі та просила задовольнити. У задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити.

Представник відповідача, адвокат Усатенко В.Ю. у судовому засіданні підтримав подану зустрічну позовну заяву у повному обсязі та просив її задовольнити, у задоволенні первісного позову просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним позовом та позовні вимоги за зустрічним позовом, а також заперечення проти позовних вимог кожного з них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку ( доходу).

Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

При цьому, виходячи з норми ч 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Таким чином, частки подружжя у праві власності на спільно набуте ними майно мають визначатись з урахуванням вартості такого майна.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 16 липня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

В період перебування у шлюбі придбано рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 876, ОСОБА_13 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж зазначеної квартири проведений за 88375 грн. Між сторонами встановлювався порядок розрахунків: гроші в сумі 27 000 грн. продавець одержала до підписання цього договору. Сторони підтвердили сплату цієї частини платежу. Решту грошей в сумі 61 375 грн. покупець зобов`язався повернути продавцю в строк до 11 години 00 хвилин 10 березня 2006 року.

У п. 1.7 договору вказано, що на купівлю вказаної квартири дана згода дружини ОСОБА_1 , підпис якої засвідчений на заяві в установленому законом порядку.

Вказана квартира має житлову площу 27,3 кв.м., загальну площу 48,2 кв.м., складається з коридору 7,2 кв.м., кімнати 12,7 кв.м. 14, 6 кв.м., кухні 7,4 кв.м., туалету 1,3 кв.м., ванної 2,5 кв.м., лоджії (з урахуванням знижувального коефіцієнту) 1,45 кв.м., балкону (з урахуванням знижувального коефіцієнту) 1,05 кв.м.

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за № 10041039 від 09 березня 2006 року за реєстраційним № 10333290, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до відповіді начальника ОКП КООБТІ, станом на 01 січня 2013 року право власності за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 , згідно договору купівлі-продажу від 09 березня 2006 року № 876.

Відповідно до звіту про оцінку від 25 травня 2022 року, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 , ринкова вартість об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , складає 730 000 грн.

Як вбачається з іпотечного договору від 09 березня 2006 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , останнім був отриманий кредит у розмірі 61 376 грн. та з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з договору про іпотечний кредит, передав в іпотеку, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві власності. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира за номером АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 була надана нотаріально посвідчена заява про згоду на передачу в іпотеку Відкритому акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» майна, яке є їхньою спільною сумісною власністю, оскільки набувалося у період перебування в зареєстрованому шлюбі, а саме: квартири за АДРЕСА_2 .

Позивач звернулась до суду з позовом про поділ вказаної квартири між нею та відповідачем в рівних частинах по 1/2 частині за кожним. Вказувала на те, що це нерухоме майно придбане ними в період шлюбу за спільні кошти частково за їхні власні накопичення, частково - за кредитні кошти, які вони в подальшому спільно погашали та у повному обсязі виплатили ще під час шлюбу та спільного проживання, право власності зареєстроване за відповідачем з його відома та згоди.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 09 березня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом, вона перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , дала згоду на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості, є спільною сумісною власністю. Договір купівлі-продажу укладатиметься інтересах сім`ї на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них, укладення договору відповідає їхньому спільному волевиявленню. Зміст ст. 60, 65, 74 СК України та їх правові наслідки їй нотаріусом роз`яснено.

Відповідач заперечував факт придбання вказаного нерухомого майна за спільні кошти подружжя, вказував, що квартира придбана за його власні кошти, наголошував на тому, що ним 01 вересня 2004 року були надані особисті кошти у розмірі 10 000 доларів США у позику згідно розписки від 01 вересня 2004 року. Після укладення шлюбу на його вимогу був повернутий борг грошові кошти у сумі 10 000 доларів США, які є його особистою приватною власністю і за ці кошти придбано ним спірну квартиру.

Так, згідно до розписки від 01 вересня 2004 року, ОСОБА_14 отримав від ОСОБА_2 10 000 доларів США, які зобов`язався повернути за першою вимогою.

На запит суду від Головного управління ДПС у Кіровоградській області надано інформацію з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 за періоди з 01 липня 2005 року по 31 березня 2006 року та з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року та ОСОБА_2 за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року.

Разом з тим, оцінюючи доводи сторін, наведені в обґрунтування своїх позицій, суд враховує положення ст. 60 СК України, за змістом яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, встановлені судом обставини свідчать про те, що на придбання спірної квартири були використані кошти у сумі 27 000 грн., які продавець отримала до підписання договору купівлі-продажу та 61 375 грн., отримані з цією метою в кредит.

Кредит погашений у повному обсязі у встановлені в договорі строки в період шлюбу.

Поряд з цим, суд бере до уваги, що навіть за умови, якщо грошові правовідносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 мали місце, ці обставини жодним чином не доводять той факт, що відповідачем вони були використані саме для придбання спірної квартири.

Виходячи зі змісту положень ст. 60 СК України, презумується, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно, той з подружжя, який вважає таку річ особистою власністю, зобов`язаний довести цей факт.

Разом з тим, оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов до переконливого висновку про недоведеність відповідачем ОСОБА_2 перед судом того факту, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , - придбана ним саме за особисті кошти, а відтак є його особистою власністю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що вищевказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а тому підлягає поділу між ними в рівних частинах по 1/2 за кожним, тобто відповідні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання квартири особистою власністю не підлягають задоволенню.

У період шлюбу сторонами 21 березня 2014 року був придбаний також причіп ПР - фургон житловий KIR KG 40 ЕК, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно звіту про незалежну оцінку транспортного засобу, вартість вказаного причепу становить 94 618 грн.

Верховний Суд у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 522/17831/20 роз`яснив, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Автомобіль є неподільною річчю, а отже його поділ здійснюється шляхом присудження на користь одного з подружжя і стягнення половини його вартості на користь іншого з подружжя.

Сторони під час розгляду справи не заперечували той факт, що причеп ПР - фургон житловий KIR KG 40 ЕК, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 придбаний в період шлюбу та є їхньою спільною сумісною власністю як подружжя.

Позивач просила присудити відповідачу не подільне майно та визнати за ним право особистої приватної власності на причіп, а їй присудити грошову компенсацію за 1/2 частини вказаного причепу.

Зазначала, що причеп був придбаний за особистим рішенням відповідача, але зареєстрований на її ім`я. Місце зберігання причепу їй невідоме, що підтверджується доданим до зустрічного позову звітом, у якому містяться його фото. На огляд експерту причеп був наданий особисто ОСОБА_2 . Відповідач займається бджільництвом, тому причіп використовується ним для перебування (проживання) у ньому біля місця розміщення вуликів і експлуатується виключно ним.

Відповідач зазначав, що бажає поділити причіп шляхом стягнення з ОСОБА_1 на його користь вартості 1/2 частки у спільному майні подружжя.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги той факт, що сторони не досягли згоди щодо розподілу причепу, суд дійшов висновку про доцільність присудження ОСОБА_2 та визнання за ним права особистої приватної власності на причіп ПР - фургон житловий KIR KG 40 ЕК, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Присудження ОСОБА_1 грошової компенсація за 1/2 частини причепу ПР - фургон житловий KIR KG 40 ЕК, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в порядку поділу спільного майна подружжя та стягнення з ОСОБА_2 на її користь 47 309 грн.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити у повному обсязі.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Присудити ОСОБА_2 неподільне майно та визнати за ним право особистої приватної власності на причіп ПР - фургон житловий KIR KG 40 ЕК, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Присудити ОСОБА_1 грошову компенсація за 1/2 частини причепу ПР - фургон житловий KIR KG 40 ЕК, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в порядку поділу спільного майна подружжя та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 47 309 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5797,20 грн. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 16.04.2025 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда