ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 761/21508/13-ц

провадження № 61-1093св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 червня 2007 року № 06/2342к-07 у розмірі 2 010 927,00 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 291 639,79 грн; заборгованості за кредитом - 885 361,79 грн; заборгованості за відмотками - 699 469,19 грн; пені - 134 456,93 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит на суму 160 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення до 07 червня 2027 року та сплатою 12,5 % річних.

На забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , 08 червня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договори поруки.

Оскільки відповідачі в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплатили, позивач просив стягнути її в судовому порядку.

Короткий зміст судових рішень

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 червня 2007 року № 06/2342к-07 у розмірі 2 010 927,00 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 291 639,79 грн; заборгованості за кредитом - 885 361,79 грн; заборгованості за відсотками - 699 469,19 грн; пені -134 456,93 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року заочне рішення суду першої інстанції змінено в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 червня 2007 року № 06/2342к-07 у сумі 2 010 927,00 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 291 639,79 грн; заборгованості за кредитом - 885 361,79 грн; заборгованості за відсотками - 699 469,19 грн; пені - 134 456,93 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2021 року за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків, якого є ОСОБА_2 , задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків якого є ОСОБА_2 , та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 червня 2007 року № 06/2342к-07 у сумі 1 876 470,60 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 291 639,79 грн; заборгованості за кредитом - 885 361,79 грн; заборгованості за відсотками - 699 469,19 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків якого є ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 червня 2007 року № 06/2342к-07 в сумі 1 876 470,60 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 291 639,79 грн; заборгованості за кредитом - 885 361,79 грн; заборгованості за відсотками - 699 469,19 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасовано в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_3 та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 . Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_3 судовий збір за розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 161,50 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року у цій справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 15 листопада 2013 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

Короткий зміст оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2013 року у цій справі.

Оскільки ОСОБА_2 брала участь у перегляді апеляційним судом оскаржуваного заочного рішення за апеляційною скаргою іншого учасника, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на вказане судове рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

20 січня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для розгляду до апеляційного суду.

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при відмові у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції..

Суд апеляційної інстанції помилково застосував до спірних правовідносин частину п`яту статті 370 ЦПК України, оскільки під час прийняття постанови Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року в цивільній справі № 761/21508/13-ц були розглянуті лише доводи в частині вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які стосуються безпосередньо останніх, а не її вимог.

Доводи інших учасників справи

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу № 761/21508/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Матеріали справи № 761/21508/13-ц надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2025 року справу № 761/21508/13-ц призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду є посилання заявника на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У справі, яка переглядається, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 червня 2007 року у сумі 2 010 927,00 грн.

У червні 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року заяву про перегляд заочного рішення в цій справі залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 заочне рішення суду першої інстанції від 15 листопада 2013 року змінено в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2021 року за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року провадження у справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення суду поновлено та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року провадження у справі було зупинено у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 вересня 2023 року ухвалою Київського апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року поновлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року до участі в справі залучено правонаступника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником прав та обов`язків якого є ОСОБА_2 , задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2015 року змінено в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Зазначена постанова апеляційного суду не переглядалася в касаційному порядку Верховним Судом та станом на час подання апеляційної скарги ОСОБА_2 набрала законної сили.

З заявою про перегляд вказаного заочного рішення до суду першої інстанції звернулась ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 травня 2024 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

28 травня 2024 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати заочне рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до неї.

Ухвалою від 20 грудня 2024 року Київський апеляційний суд, пославшись на статтю 370 ЦПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2013 року.

Застосувавши положення частини п`ятої статті 370 ЦПК України, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 брала участь у перегляді апеляційним судом оскаржуваного заочного рішення за апеляційною скаргою іншого учасника, зокрема ОСОБА_1 , правонаступником якого вона є.

Верховний Суд не може повністю погодитись із такими висновком апеляційного суду, з огляду на таке.

Стаття 370 ЦПК України визначає порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, унормований, у частині першій якої зазначено, що, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Частиною п`ятою зазначеної статті передбачено, що суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Метою встановлення цього правила є надання можливості особі після розгляду справи в апеляційному порядку оскаржити рішення суду першої інстанції, яким, як вона вважає, порушені її права, а її доводи не були враховані при розгляді апеляційної скарги іншої особи.

Суть апеляційного провадження полягає у перевірці законності та обґрунтованості рішень суду першої інстанції, які не набули законної сили, що є способом усунення помилок, допущених судом першої інстанції.

Розгляд апеляційної скарги в порядку статті 370 ЦПК України передбачає перевірку законності судового рішення за наслідками розгляду попередньої апеляційної скарги.

Тобто статтею 370 ЦПК України передбачено не право на апеляційне оскарження, а лише порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.

Вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі, суд апеляційної інстанції, насамперед, повинен перевірити доводи апеляційної скарги про те, що судом прийнято рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи і в разі не підтвердження таких підстав апеляційного оскарження, відмовити у відкритті апеляційного провадження саме з таких підстав.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 травня 2023 року у справі №320/2356/19, від 24 травня 2023 року у справі № 813/2255/17.

Апеляційний суд установив, що вказана справа переглядалася в апеляційному порядку за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 . Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року зазначена апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, а заочне рішення суду змінено.

Відповідно до протоколу судового засідання від 31 жовтня 2023 року правонаступник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 була присутня в судовому засіданні під час вирішення питання про її залучення в якості правонаступника відповідача у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . Крім того, правонаступник відповідача була також присутня в судовому засіданні 21 листопада 2023 року та 05 грудня 2023 року під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на оскаржуване нею судове рішення суду першої інстанції, з огляду на те, шо остання брала участь у перегляді апеляційним судом оскаржуваного заочного рішення за апеляційною скаргою іншого учасника, зокрема ОСОБА_1 , правонаступником якого вона є після його смерті.

При цьому, апеляційний суд не звернув увагу на те, що:

ОСОБА_1 безпосередньо є учасником цієї справи;

позов про стягнення заборгованості пред`явлений банком, у тому числі, й до неї, як солідарного з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 боржника, оскільки вона поручилась за виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору від 08 червня 2007 року;

заочним рішенням від 15 листопада 2013 року Шевченківський районний суд м. Києва стягнув на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2

ОСОБА_2 , як учасник справи (поручитель за кредитним договором), звернулась до суду першої інстанції з заявою про перегляд вказаного заочного рішення, яка залишена без задоволення ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 травня 2024 року.

Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що 28 травня 2024 року, тобто у встановлений частиною четвертою статті 287 ЦПК України, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржену ухвалу, належним чином не розрізнив призначення норм ЦПК України, які врегульовують порядок оскарження заочного рішення суду, та процесуальні права особи, яка його оскаржує, а також порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.

Зокрема, суд не врахував, що метою встановлення особливого правила, закріпленого в статті 370 ЦПК України, є надання можливості особі після розгляду справи в апеляційному порядку оскаржити рішення чи ухвалу суду першої інстанції, якими, як вона вважає, порушені її права, а її доводи не були враховані при розгляді апеляційної скарги іншої особи.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2013 року, апеляційний суд не звернув увагу на те, що остання звернулась з окремою апеляційною скаргою в своїх інтересах, а не як правонаступник ОСОБА_1 ; під час первісного апеляційного розгляду справи перевірялись лише доводи в частині вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які стосуються їх безпосередньо, а не вимог, заявлених до ОСОБА_2 , як поручителя за кредитним договором від 08 червня 2007 року.

Апеляційний суд фактично самоусунувся від розгляду її апеляційної скарги в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , та перевірки законності заочного судового рішення за наслідками розгляду попередньої апеляційної скарги.

Виходячи з аналізу наведених процесуальних норм, є передчасним висновок суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2013 року.

За викладених обставин ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатись законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що ухвал апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. За таких обставин, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки розгляд справи не закінчено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року скасувати, справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов