Провадження №2/752/1861/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Шериф-Пульт 013» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Шериф-Пульт 013» (далі - ПП «Шериф-Пульт 013») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.08.2020 між сторонами укладено договір № 8325931 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони. Відповідно до умов договору, позивач прийняв під охорону шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації на об`єкті замовника за адресою: АДРЕСА_1 та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних реконструкцій, а також забезпечення негайного виїзду групи швидкого реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання охоронної сигналізації, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на об`єкт, а відповідач зобов`язувалася сплачувати вартість обраних послуг у розмірі 650 грн за один місяць їх надання.

Позивач у повній мірі виконав свої зобов`язання, визначені договором, однак відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість, яка станом на дату подачі позову до суду становить 5 395 грн, яка складається із вартості наданих послуг за період з січня 2023 року по 09 серпня 2023 року у розмірі 4 745 грн та штрафу у розмірі 650 грн у відповідності до п. 5.1.1 договору.

Просив стягнути з відповідача на його користь зазначену вище заборгованість та судові витрати у сумі 3 028 грн.

02.08.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній».

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

22.08.2020 між ПП «Шериф-Пульт 013» та ОСОБА_1 укладено договір № 8325931 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони.

Відповідно до п. 1.1. Договору виконавець надає послуги замовнику в обсягах та кількості, які ним обрані, в порядку та на умовах, визначених договором. Обумовлений сторонами обсяг послуг та їх вартість вказується в Додатку 1 до доданого договору та являється його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 1.2. Договору послуги за цим Договором надаються за адресою, яка вказана в Додатку 1 (надалі - об`єкт).

Згідно п. 1 Додатку №1 до договору об`єктом є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 (провадження №12-73гс20), аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Отже, слід дійти висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Велика Палата Верховного Суду вважала, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підступності.

Схожа правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07. 2020 у справі №910/10647/18.

З матеріалів справи встановлено, що у позові заявлено вимоги про стягнення заборгованості за послуги охорони за допомогою технічних засобів по квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, до цього позову застосовуються правила виключної підсудності, оскільки заявлені вимоги, які безпосередньо стосуються нерухомого майна, яке знаходиться в Печерському районі м. Києва, а позовна заява була подана до Голосіївського районного суду міста Києва, тобто з порушенням територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, цивільна справа підлягає передачі за підсудністю на розгляд Печерському районному суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 184, 258, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Передати за підсудністю на розгляд Печерському районному суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Шериф-Пульт 013» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Передачу цивільної справи здійснити в порядку, встановленому частиною 3 статті 31 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена 18.04.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова