Справа № 536/3204/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Черненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Встановив:

У провадженні Кременчуцький районний суд Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася за останнім відомим місцем проживання.

Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як слідує зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зареєстровано 20 серпня 1988 року в Нариманівськиму відділі реєстрації актів цивільного стану міста Баку Азербайджанської Республіки, актовий запис № 934, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_4 ».

Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.01.2025 № 32/30.1-35, актових записів про шлюб, розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виявлено.

Позивач вказує в позовній заяві, що ОСОБА_2 , уродженка Азербайджанської Республіки, в червні 1989 року залишила місце проживання в с. Потоки Кременчуцького району Полтавської області та виїхала за межі України. Зазначає, що на даний час відповідачка проживає у Республіці Вірменія та зазначає декілька адрес.

Згідно відповіді з Державної міграційної служби України від 27.03.2025 № 6.5-3555/6-25, за наявними обліками ДМС та інформацією територіальних органів Державної міграційної служби України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не значиться.

З доданих до справи матеріалів вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на даний час вже може бути розірваний за ініціативи ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, зметою уникнення сумнівів у добросовісному здійсненні позивачем його процесуальних прав та виконанні обов`язків щодо доказів, приймаючи до уваги те, що надані позивачем докази не містять беззаперечних відомостей щодо предмету спору, суд приходить до висновку про необхідність витребування відомостей пророзірвання шлюбу (за наявності) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також точної інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки на даний час.

Згідно ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Частиною 2 ст. 496 ЦПК України визначено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Право суду на звернення із відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави закріплене і в частині першій статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно ст. 6 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» №2052-III від 19 жовтня 2000 року, Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, підписаної 15 листопада 1965 року в м. Гаага.

На сьогоднішній день однією з Держав учасників вказаної Конвенції також є Республіка Вірменія.

Реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється в межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, місцевими судами України, а у відповідних випадках - іншими органами державної влади (п. 1.6. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 серпня 2008 року № 573/15264).

Відповідно до п. 2.1. Розділу ІІ Інструкції в разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Головне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань організовує взаємодію судів та інших органів державної влади у цивільних та кримінальних справах із компетентними органами іноземних держав на підставі законів, міжнародних договорів України; забезпечує виконання положень міжнародних договорів України про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах.

Згідно з п. 1.8. Інструкції головні управління юстиції взаємодіють з іноземними компетентними органами з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах через Міністерство юстиції України, яке відповідно до положень міжнародних договорів України є центральним органом України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах.

Суди України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через Головні управління юстиції та Міністерство юстиції України (п. 1.7. Інструкції).

Як слідує зі змісту ст. 5 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

При цьому, відповідно до ст. 7 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах формуляр обов`язково складається французькою чи англійською мовою чи мовою запитуваної держави, а в разі заповнення українською мовою - обов`язково супроводжується перекладом на одну із зазначених мов (пункт 6.3 Інструкції).

Згідно пунктів 6.5 і 6.6 Інструкції заповнений формуляр доручення і документи, що підлягають врученню, надсилаються у двох примірниках. У разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої ст. 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави. Витрати, пов`язані з перекладом відповідних документів, а також з оплатою за вручення їх за кордоном згідно з Конвенцією, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона.

Ураховуючи повідомлену позивачем інформацію про перебування відповідачки у справі за межами території України, у зв`язку із необхідністю повідомлення її про розгляд справи та вручення копії позовної заяви з додатками, суд дійшов висновку про необхідність звернення із судовим дорученням до Компетентного органу Республіки Вірменія про витребування відомостей про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також точної інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки на даний час.

Керуючись ст. ст. 84, 252-253, 353, 498 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Звернутися із судовим дорученням про надання правової допомоги до Компетентного органу Республіки Вірменія.

Доручити компетентному органу Республіки Вірменія витребувати від державного органу, який володіє відповідною інформацією, відомості про розірвання шлюбу (за наявності) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Баку Азербайджанської Республіки, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою Азербайджанської Республіки, який було зареєстровано 20 серпня 1988 року в Нариманівськиму відділі реєстрації актів цивільного стану міста Баку, актовий запис 934;

- витребувати відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Азербайджанської Республіки.

Ухвалу суду про судове доручення та інші необхідні матеріали направити через Міністерство юстиції України до компетентного органу Республіки Вірменія для виконання.

У випадку неможливості виконання даного доручення, прохання повідомити про обставини, що перешкоджають виконанню доручення.

Витрати з виконання судового доручення покласти на позивача.

Зобов`язати позивача протягом 5 днів з моменту отримання даної ухвали надати суду у двох примірниках нотаріально посвідчений переклад на вірменську мову цієї ухвали суду та матеріалів судового доручення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А. С. Река