КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/7854/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/14808/24-ц

10 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року, постановлену під головуванням судді Григоренко І.В. у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» на постанову Заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесі Миколаївни від 05.03.2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-258/10, виданого Печерським районним судом м. Києва 19.04.2010 року на виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра»,-

в с т а н о в и в:

У березнів 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на постанову Заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесі Миколаївни від 05.03.2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначав, що 05.03.2024 року заступником начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесею Миколаївною виконавче провадження № НОМЕР_1 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вважає, що відсутні підстави вважати, що рішення від 21.01.2010 року Печерського районного суду м. Києва у справі № 2-258/10 виконане в частині повного стягнення кредитної заборгованості з боржника, оскільки даним судовим рішенням стягнуто кредитну заборгованість у іноземній валюті, а саме в розмірі 10 012 доларів США 49 центів, адже боржником плачена сума не в повному обсязі, а тому якщо сплата боржником заборгованості на виконання рішення суду здійснюється в національній валюті, то боржник має сплатити таку заборгованість в національній валюті в розмірі, що еквівалентний розміру заборгованості в іноземній валюті станом на дату платежу.

Враховуючи зазначене, представник стягувача зазначає, що постанова заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесі Миколаївни від 05.03.2024 рокупро закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно із виконавчим документом станом на день звернення з даною скаргою не відбулось, тому просить суд відповідну постанову скасувати.

З огляду на вище зазначене просив суд визнати неправомірними дії заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесі Миколаївни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2; визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2від 05.03.2024 року.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» на постанову Заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесі Миколаївни від 05.03.2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-258/10, виданого Печерським районним судом м. Києва 19.04.2010 року на виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» - задоволено частково.

Скасовано постанову Заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесі Миколаївни від 05.03.2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-258/10, виданого Печерським районним судом м. Києва 19.04.2010 року на виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра».

Визнано неправомірними дії Заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук Олесі Миколаївни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 05.03.2024 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-258/10, виданого Печерським районним судом м. Києва 19.04.2010 року на виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра».

Не погоджуючись з ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року, 05 лютого 2025 року боржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не врахував того, що правовідносини між боржником, стягувачем та виконавчою службою під час примусового виконання рішення виникли ще в 2010 році та регулюються законодавством чинним на час їх виникнення і до його завершення.

Вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що виконавчий лист № 2-258/10 Печерським районним судом було видано 19.04.2010 року, а постановою від 12.05.2010 року відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження у справі за виконавчим листом № 2-258/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» боргу в розмірі 79 634,08 грн.

Зазначає, що станом на 12.05.2010 року не було механізму списання (конвертації) іноземної валюти на рахунки виконавчої служби та подальшого списання стягувачу яке передбачено ст.49 чинного Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує на те, що стягувач з 2010 року не вчиняв дій з припинення порушеного його права, адже сума боргу в національній валюті була визначена відділом державної виконавчої" служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві яким було відкрито виконавче провадження у справі за виконавчим листом № 2-258/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» боргу в розмірі 79 634,08 грн., що підтверджується постановою виконавчої служби від 12.05.2010року, а отже безспірно визнав конвертовану суму коштів в національній валюті, яка задовольняє його потреби для погашення боргу за кредитним договором № 747/11/18/2006-840 від 16.06.2006 року.

19 березня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначав, що Боржник посилається на постанову про відкриття іншого виконавчого провадження. Однак ця постанова не має жодного відношення до суті даного спору і не досліджується в межах цієї справи. Щодо доводів боржника про не використання стягувачем свого права на оскарження дій державного виконавця зазначає, що стягувач не мав жодного юридичного обов`язку оскаржувати постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки лише в ході його виконання стало зрозуміло, що борг був стягнутий не у валюті, визначеній судовим рішенням, а у гривнях за застарілим курсом станом на 21.01.2010 року. З урахуванням зазначеного просив суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» адвокат Іваницьких Ю.В., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання з`явилась представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовільнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16.06.2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 747/11/18/2006-840, згідно якого ОСОБА_3 було надано грошові кошти в сумі 9 375,00 дол. США на придбання автотранспортного засобу зі сплатою за користування кредитними коштами 10% річних, строком до 15.06.2011 року.

21.01.2010 року заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва по справі № 2-258/10 задоволено позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 10 012 доларів США 49 центів заборгованості за кредитним договором № 747/11/18/2006-840 від 16.06.2006 року, 762 грн 10 коп. у відшкодування судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 420,00 грн. у відшкодування витрат за розміщення оголошення в пресі.

12.04.2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Кузьменко Л.М., відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання: виконавчого листа № 2-258/10 виданого 19.04.2010 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» борг у сумі 79 634,8 грн, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2016 року.

15.02.2020 року державним виконавецем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фоєю І.О., прийнято виконавче провадження № НОМЕР_1, що підтверджується постановою про прийняття виконавчого провадження від 15.02.2020 року.

09.05.2023 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва по справі №757/35051/21-ц, задоволено заяву ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» про заміну стягувача у цивільній справі № 2-258/10 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінено стягувача ВАТ «КБ «Надра» його правонаступником - ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» у цивільній справі № 2-258/10 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

26.06.2023 року заступником начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М.,постановлено замінити стягувача ВАТ «КБ «Надра» його правонаступником - ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», що підтверджується постановою від 26.06.2023 року про заміну сторони виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Листом Голосіївського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 23.11.2023 року повідомлено, що «боржником на рахунок з обліку депозитних сум Відділу сплачено та перераховано на рахунок стягувача ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» кошти в розмірі 5 067,85 грн (платіжна інструкція № 22179 від 15.08.2023 року та платіжна інструкція № 23143 від 23.08.2023 року), кошти у розмірі 450,00 грн. перераховано на рахунок ВАТ КБ «Надра» (платіжна інструкція № 14744 від 12.08.2020 року). Станом на 23.11.2023 року залишок боргу по вищевказаному виконавчому документу склав 74 116,23 грн».

18.03.2024 року скаржником отримано лист № 43573 від 11.03.2024 року Голосіївського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у якому повідомлено ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» про те, що 04.03.2024 року надійшли кошти у розмірі 74 116,23 грн., а 05.03.2024 року заступником начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М.винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно змісту мотивувальної частини вказаної постанови від 05.03.2024 року, виконавче провадження № НОМЕР_1 закінчено державним виконавцем у зв`язку фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом № 2-258/10 виданого 19.04.2010 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» борг у сумі 79634,08грн (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Задовольняючи частково скаргу представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» на постанову Заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. від 05.03.2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1, суд першої інстанції посилався на те, що постановою Заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. від 05.03.2024 року закінчено виконавче провадження № НОМЕР_1, відкритого за виконавчим листом, виданим Печерським районним судом міста Києва на підставі заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 21.01.2010 року, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 10 012 доларів США 49 центів, без фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно із виконавчим документом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з положеннями статті 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Положенням частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та за порядком, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і за порядком, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404.

Відповідно до частини третьої зазначеної статті Закону у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Порядок звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті, визначений у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 є аналогічним тому, що містився у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ, який втратив чинність. Положення вказаних статей є ідентичними.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновки щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ, у яких вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18)).

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14- 446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Судом встановлено, що 21.01.2010 року заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва по справі № 2-258/10 задоволено позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 10 012 доларів США 49 центів заборгованості за кредитним договором № 747/11/18/2006-840 від 16.06.2006 року, 762 грн 10 коп. у відшкодування судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 420,00 грн. у відшкодування витрат за розміщення оголошення в пресі.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті.

Таким чином, у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а у боржників існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті (доларах США), а не у національній валюті України - гривні.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам. Відповідно до частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається у першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стаття 49 наведеного Закону регулює саме питання звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті. Так, відповідно до ч. 3, 5 вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином Закон України «Про виконавче провадження» прямо передбачає дії виконавця в разі стягнення боргу, що обліковується в іноземній валюті.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження заступником начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказані вище вимоги Закону виконані та враховані не були.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно надав оцінку наявним в матеріалах доказам, та правильно постановив ухвалу про часткове задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» на постанову Заступника начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Танащук О.М. від 05.03.2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухваленнята може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2025 року

Головуючий: Судді: