Дата документу 02.04.2025
Провадження № 2/334/1399/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми,

установив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) ОСОБА_2 , 15 000 грн заборгованості, 159,04 грн трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 05.11.2024 по 13.03.2025, 684,98 грн інфляційних втрат, а також судові витрати з оплати професійної правової допомоги, в розмірі 3 000 грн., а також визначити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, в порядку ч. 10 ст. 265 ЦПК України нараховувати 3 % річних на суму основного боргу в розмірі 15 000 грн, починаючи з 14.03.2025 року до моменту повного виконання рішення за такою формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума процентів річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих процентів з відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала не те, що 02.08.2024 року вона згідно із платіжною інструкцією № 502 перерахувала на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 15 000 грн за виконання робіт з комплексного рекламного оформлення на підставі рахунку-фактури № 33 від 02.08.2024.

Письмового договору між позивачем і відповідачем щодо виконання вказаних робіт укладено не було, відносини здійснювалися на підставі усної домовленості шляхом оплати позивачем частини виставленого відповідачем рахунку і остаточного розрахунку після завершення роботи.

Зі спливом двох місяців з моменту отримання оплати відповідач до виконання робіт не приступив, чисельні усні звернення з вимогою спочатку виконати роботи, а згодом повернути кошти, проігнорував. 09.10.2024 року позивачем направлено на адресу відповідача письмове повідомлення про відмову від договору через втрату інтересу до подальших відносин з вимогою повернути сплачені кошти. Станом на дату звернення до суду вимоги позивача відповідачем не виконані, грошові кошти не повернуті. У зв`язку із викладеними обставинами, позивач керуючись положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за приписами якої споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

При цьому, сума коштів, сплачена позивачем відповідачу, як понесені витрати, є збитками в розумінні частини другої статті 22 Цивільного кодексу України.

Відповідач відзиву на позов не надали.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2025 року справу прийгнято до провадження Ленінським районним судом м. Запоріжжя на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2025 року, судове засідання призначене на 13.03.2025 року, яке у зв`язку із неявкою відповідача відкладено на 02.04.2025 року.

Частиною сьомою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

ФОП ОСОБА_2 02.08.2024 року виставлено ОСОБА_1 рахунок-фактуру №33 про сплату 22 500 грн. за комплексне рекламне оформлення.

Згідно із платіжною інструкцією №502 від 02.08.2024 року ОСОБА_1 сплатила на користь ФОП ОСОБА_2 15 000 грн. у якості оплати за комплексне рекламне оформлення згідно рахунку №33 від 02.08.2024 року.

09.10.2024 року ОСОБА_1 повідомила ФОП ОСОБА_2 про втрату інтересу до виконання договору у зв`язку із затримкою у виконанні договору та вимогою про повернення раніше перерахованих коштів у сумі 15 000 грн.

Вказана вимога залишена ФОП ОСОБА_2 без відповіді.

ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

З аналізу змісту наданих доказів, суд дійшов висновку про те, що між сторонами у даному випадку виникли правовідносини договору підряду.

Згідно із статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Приписами ч. 2 ст. 846 ЦК України визначено, що якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Частиною другою статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями частини другої статті 849 ЦК України визначено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Суду не надано доказів того, що відповідач приступив до виконання робіт за які отримав попередню оплату у розмірі 15 000 грн., відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення основної суми боргу.

Частиною другою статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач, незважаючи на вимогу позивача, грошові кошти на не повернув, тому нарахування позивачем сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, починаючи з 05.11.2024, суд вважає правомірним.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано копії договору про надання професійної правової допомоги від 28.10.2024 року №12/10, рахунку від 29.10.2024 №12/10 , акту надання-прийому послуг №1, платіжної інструкції від 29.10.2024 №512 про сплату 3000 грн. за надання правничої допомоги.

Матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом правової допомоги позивачу.

Відповідач не надав заперечень з приводу розміру витрат на правову допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2019 року змін до ЦПК законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Колегія суддів зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд, оцінивши опис робіт, які надані позивачу адвокатом, співмірними з обсягом виконаних робіт.

Відповідно до частини десятої статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що застосування ч. 10 ст. 265 ЦПК України сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач позбавиться необхідності повторно звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів та пені, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Керуючись статями 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) суму основного боргу у розмірі 15 000 грн., 159,04 грн трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 05.11.2024 по 13.03.2025, 684,98 грн інфляційних втрат, а всього 15 844 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 02 копійки.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати з надання правничої допомоги у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2025 у справі № 335/12121/24, в порядку ч. 10 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України нараховувати 3 % річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 14.03.2025 року до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума процентів річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих процентів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін