Справа № 296/6569/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2025 року м.Житомир
Корольовський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді Петровської М.В.,
за участю секретаря судових засідань Дзюман О.І.,
представника позивача - Галагуз Д.М.,
представника відповідачки - Янчука М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Галагуз Дарини Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
встановив:
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Галагуз Дарина Миколаївна звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира із заявою, відповідно до змісту якої просить постановити додаткове рішення (постанову) по справі №296/6569/24 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за оцінку майна в сумі 1000 гривень та витрати на правничу допомогу у сумі 8000 гривень.
В обґрунтування поданої заяви адвокат Галагуз Д.М. зазначає, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 08.04.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя було задоволено частково. Разом з тим, суд не вирішив питання щодо стягнення витрат на оцінку майна та витрат на правничу допомогу, про які в позові заявляв позивач. Витрати на оцінку майна підтверджуються копією платіжного доручення та платіжною інструкцією, наявними в матеріалах справи, і складають 1000 гривень. Крім того, в позові заявлялись витрати на правничу допомогу, які на час подачі позову до суду становили 5000 гривень. Поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Позов надійшов до суду 19.07.2024 і по справі було проведено два слухання в підготовчому засіданні та одне слухання справи по суті. Декілька разів справа відкладалась з різних причин. Сторона відповідачки навмисно, безпідставно затягувала розгляд справи, не визнаючи очевидні факти і при цьому не надала жодного доказу на спростування фактів, які доводив позивач чи на доведення підстав невизнання нею позову. Кожне засідання, що відбулося, було оплачено позивачем по 1000 гривень. В сукупності позивач сплатив за надання йому по даній справі правничої допомоги 8000 гривень.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Галагуз Д.М. просила задовольнити заяву.
Представник відповідача - адвокат Янчук М.О. просив відмовити в задоволенні заяви, оскільки: в позові не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; представником позивача не було зроблено заяви до закінчення судових дебатів у справі про подання доказів на підтвердження понесених витрат; всі витрати були понесені стороною позивача до прийняття рішення у справі, а тому відсутні поважні причини на подання додаткових доказів на обгрунтування витрат з наданої правничої допомоги.
Вирішуючи подану представником позивача заяву про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 08 квітня 2025 року у цивільній справі №296/6569/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково: поділено спільне сумісне майно, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 , за кожним; в решті позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 151 грн судових витрат по сплаті судового збору.
В змісті позовної заяви позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: понесені 10 151 грн судового збору, оцінка майна 1000 грн; попередній розмір витрат на правничу допомогу 5000 грн. Також зазначено, що докази понесених витрат частково додані до матеріалів заяви, частково будуть додані у визначений процесуальним законодавством термін.
В судовому засіданні 08.04.2025, до закінчення судових дебатів у справі (дія № 9 протоколу судового засідання № 4338720), представником позивача було зроблено заяву про подання доказів на підтвердження обгрунтованості судових витрат, понесених позивачем в ході розгляду справи, оскільки повна оплата позивачем ще не здійснена, та 11.04.2025 через підсистему «Електронний суд» подано відповідну заяву із доказами.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч.2 ст.134 ЦПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Представником позивача було дотримано вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України та зазначено в змісті позову попередній розрахунок суми судових витрат.
За змістом частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
У відповідності до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) від 05 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно статті 19 Закону №5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Галагуз Д.М. до суду подано:
- ордер серії АМ №1094388 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , виданий 18.07.2024 адвокатом Галагуз Дариною Миколаївною на підставі договору про надання правничої допомоги від 03.07.2024;
- договір про надання правничої допомоги від 03.07.2024, підписаний Каплуном О.О. та адвокатом;
-копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 678;
- акт виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 11.04.2025;
- квитанцію про отримання коштів адвокатом від 11.04.2025 на суму 8 000 грн.
Згідно п.1 договору про надання правничої допомоги від 03.07.2024, адвокат Галагуз Дарина Миколаївна прийняла на себе зобов`язання надавати правову допомогу ОСОБА_1 (Клієнт), зокрема: представляти та здійснювати захист інтересів клієнта в судах.
За правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю сторін (пункт 3).
Згідно акту виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 11.04.2025, який підписано адвокатом та позивачем, адвокат надав наступні юридичні послуги згідно з договором від 03.07.2024: консультація - 500 грн; збирання доказів та формування матеріалів для позову, підготовка позовної заяви, подача до суду позову, супровід справи включаючи три судові засідання, отримання рішення по справі - 7500 грн. Всього 8 000 грн. Сплата клієнтом коштів адвокату підтверджується квитанцією від 11.04.2025.
У відповідності до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України, в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Наданими представником позивачки документами підтверджується факт надання правничої (правової) допомоги адвокатом Галагуз Дариною Миколаївною позивачу ОСОБА_1 .
Беручи до уваги наведене, заяву представника відповідача із запереченнями щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, надані докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, обсяг витраченого часу представником позивача на участь у судових засіданнях, предмет спору та обсяг доказування, а також те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн, що, на думку суду, є достатнім, розумним та справедливим.
Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
03.07.2024 проведено оцінку вартості спірного майна - квартири АДРЕСА_1 , та складено висновок оцінювача про вартість майна.
Враховуючи, що вимоги позивача про поділ майна задоволено, відтак на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані із отриманням висновку оцінювача про вартість спірної квартири, в сумі 1 000 грн.
Керуючись статтями 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 270, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ухвалив:
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Галагуз Дарини Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень) та витрати на оцінку майна в розмірі 1 000 грн (одна тисяча гривень).
В решті вимог заяви - відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено 24.04.2025.
Суддя М. В. Петровська