Справа №627/1328/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Каліберди В.А.

за участі секретаря Коломієць Н.Д.,

представника позивача Худякової Н.О. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області заяву представника позивача Худякової Н.О. про поновлення строку на подання доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМ ТРЕЙД ГРУП» про стягнення остаточного розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМ ТРЕЙД ГРУП» про стягнення остаточного розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 01 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі.

27 березня 2025 року через систему «Електронний суд» представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про поновлення процесуальних строків для подання доказів та долучення до матеріалів справ: копії адвокатського запиту до ГУ ДПС в Харківській області від 13.03.2025 № 4/03; копію листа ГУ ДПС в Харківській області від 19.03.2025 № 12955/6/20-40-24-01-08.

Представник позивача ОСОБА_3 в режимі ВКЗ підтримала подану заяву та зазначила, що, ознайомившись з поясненнями третьої особи Головного управління ДПС у Харківській області, нею був надісланий 13.03.2025 до ГУ ДПС в Харківській області адвокатський запит № 4/03 на спростування доводів представника третьої особи щодо розрахунку позивачем заробітної плати та компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки на «свій власний розсуд» та на підтвердження правильності цього розрахунку.

Листом Головного управління ДПС у Харківській області від 19.03.2025 № 12955/6/20- 40-24-01-08 повідомлено, що згідно з наданими ТОВ «Сім Трейд Груп» Розрахунками за податкові періоди 2022-2023 року, сума нарахованої заробітної плати (гр. 3а розділу І Додатка 4 ДФ до Розрахунку, Ознака доходу «101-заробітна плата, нарахована (виплачена)») клієнту адвоката Худякової Н.О. громадянину ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ) (далі гр. ОСОБА_2 ) складає: січень 2022 року 7160,00 грн., лютий 2022 року - 6809,38 грн, жовтень 2022 року - 1790,00 грн., листопад 2022 року -1790,00 грн., грудень 2022 року - 1790,00 грн., січень 2023 року - 1790,00 грн., лютий 2023 року - 1790,00 грн., березень 2023 року - 1790,00 грн., квітень 2023 року - 1790,00 грн., травень 2023 року- 1790,00 грн., червень 2023 року- 4509,25 гривень (дата звільнення 09.06.2023). При цьому повідомлено, що заробітна плата період з 01.03.2022 по 30.09.2022 не нараховувалась, інформація щодо припинення трудових відносин гр. ОСОБА_2 з ТОВ «Сім Трейд Груп» відсутня.

Оскільки докази збиралися вже після подачі позову до суду на спростування доводів представника третьої особи щодо недоведеності розміру заробітної плати позивача для визначення розміру заборгованості по заробітній платі за період з березня 2022 року до вересня 2022 року включно в сумі 46900,00 грн., компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 14871 грн. 38 коп, тому ОСОБА_3 просить визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів, поновити представнику позивача строк для подання доказів та долучити вказані документи до матеріалів цивільної справи.

Представник відповідача Овсяник С.А. у судовому засіданні проти заявленого клопотання ОСОБА_3 заперечував та вважав за необхідне відмовити в задоволенні щодо долучення доказів.

Представник третьої особи - ГУ ДПС у Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та в установлений законом строк.

Представник третьої особи - ГУ ПФУ в Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та в установлений законом строк.

Дослідивши матеріали справи, подану представником позивача заяву про поновлення строку на подання доказів, заслухавши думку представника відповідача, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Виходячи з положень ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх клопотанням.

Тому, у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Статтю 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК Укрїни, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, якийвирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golderv. theUnitedKingdom), заява № 4451/70, § 36).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «МірагальЕсколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє позивача, або інших учасників справи права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведені норми процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, доводи представника позивача щодо поновлення строку та долучення до справи доказів, суд визнає причину пропуску строку для подання письмових доказів поважною та вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 83,127 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача Худякової Н.О. про поновлення строку на подання доказів задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів.

Поновити представнику позивача - адвокату Худяковій Н.О. процесуальний строк для подання доказів та долучити до матеріалів цивільної справи №627/1328/24:

-копію адвокатського запиту до ГУ ДПС в Харківській області від 13.03.2025 № 4/03;

-копію листа ГУ ДПС в Харківській області від 19.03.2025 № 12955/6/20-40-24-01-08.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

СУДДЯ Каліберда В.А.