Провадження № 2/686/560/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Сірій Д.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницький справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про стягнення боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_7 , якому на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Його батько ОСОБА_8 після смерті діда (свого батька) був спадкоємцем першої черги, але не встиг прийняти спадщину і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він як спадкоємець першої черги після смерті батька в порядку правонаступництва мав право на успадкування частини житлового будинку діда, але був неповнолітнім ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Відповідачка ОСОБА_5 є рідною сестрою його батька. З метою переоформити весь спадковий будинок діда на себе вона запропонувала йому сплату його долі в спадщині після смерті батька в сумі 20 тис. доларів США та запропонувала підписати договір про те, що він не буде подавати на спадщину після смерті батька заяву, пояснила, що весь будинок бабуся оформить на себе, а після її смерті тітка оформить спадщину на весь будинок на себе та сплатить йому 20тис. дол. США. Аби на будинок не претендували його мама та його сестра, Відповідачка запропонувала всім підписати письмовий договір.

Він умов договору дотримався. Ні він, ні його мама, ні його сестра не подавали заяв на прийняття спадщини після смерті батька. Між тим, Відповідачка, дочекалась коли він втратив право на прийняття спадщини, після смерті бабусі вона за заповітом оформила весь будинок на себе, а обіцяної сплати 20 тис.доларів під час оформлення цієї спадщина йому не віддала.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, відповідачка зобов`язана повернути йому гарантовану йому вартість спадщини в сумі 20тис.дол. США, які зберегла без достатніх підстав.

Спадщину Відповідачка ОСОБА_5 оформила 23.07.2019р., таким чином, трьохрічний термій позовної давності, з врахуванням оголошеного в Україні військового стану за вимогою про стягнення визнаного Відповідачкою боргу ним не пропущено.

З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з ОСОБА_5 на його користь 20 тисяч доларів США.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.05.2023 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.10.2023 року провадження у справі поновлено, у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта на виконання ухвали суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задоволити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, суду пояснив, що спадщина після ОСОБА_7 відкрилась в 2003 році на частину житлового будинку і ніхто зі спадкоємців не подав заяви про прийняття спадщини після його смерті, крім ОСОБА_9 , яка отримала свідоцтво на право власності на все майно. ОСОБА_9 за заповітом все своє майно заповіла доньці ОСОБА_5 . Позивач звертався до суду, оспорював свідоцтво про право на спадщину видане ОСОБА_9 , проте йому було відмовлено за строками позовної давності. Даний договір випливає зі спадкового законодавства, повинен бути нотаріально посвідчений, а тому є нікчемним. Крім наведеного, представник подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задоволити, оскільки вказаний договір був обговорений ще за життя батьків. Батько хотів щоб майно поділили порівну, а мати хотіла щоб в будинку був один господар, а іншому сплатити вартість. ОСОБА_5 погодилась сплатити (компенсувати) вартість частки, та просила їх не приймати спадщину, написала договір коли вже вступила в спадщину. Вказану у договорі суму вона визначила сама. Під час оформлення спадщини вона мала компенсувати за відмову від спадщини. Вона передала сину усі права по своїй спадковій частині після смерті чоловіка, тому саме позивачу належить право вимоги по договору.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, подала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що вона підписала договір на вмовляння тітки та обіцянку сплатити неповнолітньому брату батькову частку у спадщині в сумі 20000 доларів США. Відповідачка пояснювала, що підписання договору нею необхідне, аби вона не подавала заяви на спадкування після смерті батька. Брат був неповнолітнім і вони з мамою вирішили, що він успадкує все належне батькові. А тому є вірним, що вона передала йому усі права по спадковій частині після смерті їх батька, саме йому належить право вимоги по договору в повному обсязі. Справу просила розглядати без її участі.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 20.05.2015 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 підписали Договір, згідно якого ОСОБА_5 зобов`язується сплатити спадкоємцям її брата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 грошові кошти в сумі еквівалентній 20000 доларів, а ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 зобов`язалися не звертатись до суду по питанню розподілу спадкового майна, а саме будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За гараж, який побудував її брат разом з дружиною ОСОБА_3 зобов`язалась віддати земельну ділянку площею 0,66га в Садівничому кооперативі «Буг». Грошові кошти будуть виплачені під час оформлення права на спадщину нею ОСОБА_5 .

Згідно висновку експерта від 24.10.2023р. №1752/1753/23-26 підпис від імені ОСОБА_5 у договорі укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_5 у договорі укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 виконано самою ОСОБА_5 .

В судовому засіданні експерт Довгань О. наданий суду висновок експерта підтримав, пояснивши, що у ньому надано відповідь на поставлені на вирішення експертизи питання.

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа: Перша Хмельницька державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним (справа № 686/23049/17), в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 14 травня 2014 року серія ВВС №972149, видане Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_9 за померлим ОСОБА_7 щодо успадкування домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.12.2018 року (справа № 686/23049/17) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Перша Хмельницька державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, було відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.04.2019 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.12.2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19.11.2020 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.12.2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25.04.2019 року залишено без змін.

Вказаними рішеннями судів встановлено наступні обставини, що склались між сторонами. А саме, судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 , на момент його смерті йому належало домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 був дідусем ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_7 , заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини подала лише його дружина ОСОБА_9 . На момент смерті ОСОБА_7 у будинку була зареєстрована лише ОСОБА_9 , що підтверджується довідкою №5319. 14 травня 2004 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 - ОСОБА_8 . Доказів тому, що після його смерті заяву про прийняття спадщини позивач чи його мама подавали до нотаріальної контори до суду не надано.

Додаткового строку на подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_4 не встановлювалось.

24 червня 2005 року ОСОБА_4 став повнолітнім.

22 листопада 2014 року помирає бабуся позивача ОСОБА_9 , яка 21 жовтня 2008 року склала заповіт, яким все своє майно, що належатиме їй на день смерті, заповідала ОСОБА_5 , 1959 року народження.

Хмельницький апеляційний суд у своїй постанові зазначив, що з врахуванням норм ЦК УРСР 1963 року та ЦК України слід дійти висновку, що ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в межах шестимісячного строку після відкриття спадщини, не встиг прийняти спадщину після смерті ОСОБА_7 на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 та оформити свої спадкові права на дане спадкове майно, а тому право на прийняття належної йому частки спадщини після смерті ОСОБА_7 , перейшло до його спадкоємця першої черги ОСОБА_10 , який в силу вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України як неповнолітній на час смерті ОСОБА_10 є таким, що прийняв спадщину на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 .

Однак відповідач по справі заявила клопотання про застосування при вирішенні даного спору строку позовної давності.

Суд зазначив, що з досягненням повнолітнього віку ІНФОРМАЦІЯ_8 , позивач об`єктивно мав можливість довідатися про порушення своїх спадкових прав на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , а тому саме з цього моменту почався перебіг позовної давності, однак з позовом позивач звернулася лише 21 листопада 2017 року, тобто через 12 років з моменту досягнення повноліття.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що є правильними висновки суду першої інстанції, про відмову в позові з підстав спливу - строку позовної давності.

23.07.2019 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Данильчук Л.В. було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом в спадковій справі №17/2014 (зареєстровані в реєстрі за №№ 1-1831, 1-1833, 1-1833) заведеній до майна ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , а саме на спадщину, яка складається з: житлового будинку за АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0910га, кадастровий номер :07:001:0092, яка розташована: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0660га, кадастровий номер 681010000:35:004:1979, реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1, яка розташована: Садівничий кооператив «Буг», м.Хмельницький, для індивідуального садівництва.

Вищевказані обставини підтверджуються: Договором від 20.05.2015р.; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.05.2004р. в реєстрі № 1-777; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.07.2019р. №174848523; висновком експерта від 24.10.2023р. №1752/1753/23-26; копією спадкової справи заведеної до майна померлої ОСОБА_9 №17/2014; рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.12.2018 року в справі № 686/23049/17; постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.04.2019 року.

Положеннями ст.509 ЦК визначено, що збов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1 та 2 ст.1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України).

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з наведеного вище слідує, що відносини, які виникають з приводу спадкування врегульовано нормами Цивільного кодексу України, якими визначено порядок прийняття спадщини, відмови від спадщини, її оформлення. При цьому вказаними норми Цивільного кодексу України не передбачено можливості відмови від спадщини (спадкових прав) з отриманням компенсації у договірному порядку, шляхом укладення між фізичними особами договору у простій письмовій формі.

Частиною 2 ст.1268 ЦК України, передбачено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами виникнення у відповідача зобов`язань перед ним відповідно до вимог закону, та що укладений між сторонами правочин є правомірним.

Позивач, як на підставу своїх вимог посилається на положення ст.1212 ЦК України. Разом з тим, в даному випадку кошти в сумі 20000 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача, не є безпідставно набутим відповідачем майном.

Оскільки, відповідачем у визначеному законом порядку спадкувалось по заповіту після смерті ОСОБА_9 нерухоме майно, а не грошові кошти. Належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставного набуття майна відповідачем в порядку спадкування за заповітом, без достатньої правової підстави, позивачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладен, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , про стягнення боргу, слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.5,11, 13, 15,16,81, 141, 212,215, 263-265, 315,316,319,353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , про стягнення боргу, відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.03.2023 року, а саме арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 на праві власності.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1 , житель: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_5 (ІПН: НОМЕР_2 , жителька: АДРЕСА_3 ).

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 (жителька: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 (жителька: АДРЕСА_2 ).

Дата складання повного тексту рішення суду 25.04.2025 року.

Суддя: