справа № 274/642/25
провадження № 2/0274/788/25
Рішення

Іменем України

22.04.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивачки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину -

в с т а н о в и в :

27.01.2025 позивачка, інтереси якої представляє адвокат Гуменюк О.В., звернулася в суд з вищезазначеним позовом, згідно якого просить: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.08.2015 року про набуття ОСОБА_2 , після смерті його матері ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності на земельну ділянку площею 4,9967 га, кадастровий номер :05:000:0271, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.08.2015 року про набуття ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності на земельну ділянку площею 1,1354 га, кадастровий номер :05:000:0295, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що згідно державного акту серії ЯИ №571203, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, запис №27 від 14.05.2010 року є власником земельної ділянки, площею 4,9967 га, кадастровий номер :05:000:0271 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, згідно державного акту серії ЯИ №571227, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, запис №14 від 14.05.2010 року також є власником земельної ділянки площею 1,1354 га, кадастровий номер :05:000:0295 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Нещодавно позивачка дізналася, що право власності на дані земельні ділянки набув ОСОБА_2 , на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 07.08.2015 року після смерті його матері ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, як вбачається із вказаних свідоцтв про право на спадщину за заповітом ОСОБА_19 дані земельні ділянки нібито належали на підставі тих же державних актів серії ЯИ №571203, виданого відділом Держкомзему у Бердичівському районі 14.05.2010 року та серії ЯИ №571227, виданого відділом Держкомзему у Бердичівському районі 14.05.2010 року.

Вказана обставина визначає незаконне вибуття права власності ОСОБА_1 на зазначені земельні ділянки, у зв`язку із цим вона звернулася із відповідним позовом до суду для захисту своїх майнових прав.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.01.2025 позовну заяву залишено без руху (а.с.41 - 42).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.2025 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 46 - 47).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 058.03.2025 року відмовлено у прийняття визнання позову відповідачем та закрито підготовче засідання ( а.с. 87).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гуменюк О.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності та частикове визнання позовних вимог, заперечує проти стягнення з нього судових витрат та витрат на правову допомогу.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно державного акту на право на земельну ділянку серії ЯИ №571203, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, запис №27 від 14.05.2010 року, є співвласником земельної ділянки, площею 4,9967 га, кадастровий номер :05:000:0271 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно державного акту на право на земельну ділянку серії ЯИ №571227, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, запис №14 від 14.05.2010 року ОСОБА_1 є співвласником земельної ділянки площею 1,1354 га, кадастровий номер :05:000:0295 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с. 7-9 ).

До даних держаних актів серії ЯИ № 571203 та ЯИ № 571227 є додаток, який містить список співвласників даних земельних ділянок : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_2 , ОСОБА_26 , ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 . Частка у спільній власності кожного 1/404 ( а.с.8).

ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.08.2015 року, набув після смерті своєї матері ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 1,1354 га, кадастровий номер :05:000:0295 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право на земельну ділянку серії ЯИ №571227, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, запис №14 від 14.05.2010 року ( а.с. 11)

Також ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.08.2015 року, набув після смерті своєї матері ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 4,9967 га, кадастровий номер :05:000:0271 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право на земельну ділянку серії ЯИ №571227, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, запис №27 від 14.05.2010 року (а.с.12).

Дані обставини також підтверджуються матеріалами спадкової справи №307/2015 від 30.12.2014 (а.с.15-33).

Як вбачається із вказаних свідоцтв про право на спадщину за заповітом ОСОБА_19 дані земельні ділянки належать на підставі тих же державних актів серії ЯИ №571203, виданого відділом Держкомзему у Бердичівському районі 14.05.2010 року та серії ЯИ №571227, виданого відділом Держкомзему у Бердичівському районі 14.05.2010 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №396114995 від 23.09.2024 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.08.2015 належить земельна ділянка кадастровий номер :05:000:0271 площею 4,9967 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №396113480 від 23.09.2024 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.08.2015 належить земельна ділянка кадастровий номер :05:000:0295 площею 1,1354 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14).

Відповідно до довідки про оціночну вартість земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0271 площею 4,9967 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оціночна вартість даної земельної ділянки складає 68762,91 грн (а.с.34 - 35).

Згідно довідки про оціночну вартість земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0295 площею 1,1354 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оціночна вартість даної земельної ділянки складає 26433,85 грн (а.с.36 - 37).

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18, пункт 57, ), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18, пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 89)).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Свідоцтво про право на спадщину це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.

У статті 1300 ЦК України встановлено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Згідно зі статтею 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 (провадження № 61-9916сво21) зазначено, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва). За своєю правовою природою вимога про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним є самостійним способом захисту прав та/інтересів, передбаченим статтею 1301 ЦК України, на який поширюється позовна давність.

У постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18), від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц (провадження № 61-2448св18) та від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18) Верховний Суд виклав правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 послалася на те, що вона є власником спірних земельних ділянок, у зв`язку з чим заявила вимогу про визнання виданих свідоцтв недійсними.

Недійсність свідоцтва обумовлена певними «вадами», які існували в момент його видачі (зокрема, особа, якій видане свідоцтво, не мала права на спадкування, нікчемність заповіту). Тобто підстава недійсності свідоцтва як документа має існувати в момент його видачі.

Згідно з частинами першоютретьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Як встановлено судом з письмових матеріалів справи, позивачка є співвласником, в розмірі 1/404 частки, земельної ділянки площею 4,9967 га, кадастровий номер :05:000:0271 та земельної ділянки площею 1,1354 га, кадастровий номер :05:000:0295, а не одноособовим їх власником, що підтверджується Списком співвласників земельної ділянки ( а.с.8, 27).

ОСОБА_2 є співвласником спірних земельних ділянок в розмірі 1/404 частки ( порядковий номер 254) згідно Списку співвласників земельної ділянки ( а.с.27).

ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , також була співвласником земельних ділянок згідно державних актів серії ЯИ № 571203 та ЯИ № 571227, порядковий номер 256 ( а.с.27).

Таким чином, судом встановлено, що позивачка не може бути одноособовим власником спірних земельних ділянок, окрім неї є ще 403 співвласника.

Державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області Єрьомінською - Бойковою І.В. 07.08.2015 року під час видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на ім"я ОСОБА_2 , була допущена помилка відповідно до якою нею не було враховано те, що покійна мати відповідача - ОСОБА_19 , 1923 р.н., мала право власності на земельні ділянки в розмірі 1/404 частки, а не на цілі земельні ділянки, тому нею помилково і було зазначено що спадщина, на яку видано свідоцтва складається з земельної ділянки, а не її частки.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку у про часткове задоволення позовних вимог, про визнання частково недійсними, в розмірі 403/404 частки, свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 07.08.2025 року про набуття ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності на земельну ділянку площею 4,9967 га, кадастровий номер :05:000:0271, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 1,1354 га, кадастровий номер :05:000:0295, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва . Керуючись ст.ст. 12-13,76-81,89,211,247,258,263-265,354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивачки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину задоволити частково.

Визнати частково недійсним, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.08.2015 року, видане державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області про набуття ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності на земельну ділянку площею 4,9967 га, кадастровий номер :05:000:0271, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.08.2015 року, видане державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області про набуття ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності на земельну ділянку площею 1,1354 га, кадастровий номер :05:000:0295, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - в розмірі 403/404 частки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання його копії до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2025 року

Суддя Т.М.Вдовиченко