Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/929/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Надопта А.А. секретар судового засідання Стрижак О.М. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в поряду спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в поряду спадкування.

Вимоги позову мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем по смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який родичів не мав і позивач вела за ним догляд відповідно до договору довічного утримання від 09.12.2020 року

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, а саме - право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ЗК №0088886 виданим КСГП «Іскра» с.Фанчикове від 03.07.1997 р., зареєстрований 29.06.1997 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №8421

Позивачка ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець спадкодавця, зверталася до Виноградівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. Однак листом від 19.11.2024 р. за № 306/01-16, завідуюча нотаріальної контори повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно належне ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , немає можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про підтримання позовних вимог і про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, направила до суду, 16.04.2025 року заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позовної заяви визнала і просила такі задоволити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про підготовчий розгляд справи в судове засідання не з`явилася.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем по смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , родичів не мав і позивач вела за ним догляд відповідно до договору довічного утримання від 09.12.2020 року. Факт смерті спадкодавця підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.01.2021 року

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, а саме - право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ЗК №0088886 виданим КСГП «Іскра» с.Фанчикове від 03.07.1997 р., зареєстрований 29.06.1997 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №8421

Позивачка ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець спадкодавця, зверталася до Виноградівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. Однак листом від 19.11.2024 р. за № 306/01-16, завідуюча нотаріальної контори повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно належне ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , немає можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві

Згідно Довідки від 27.06.2024 р. №20.10-20/475 Фанчиківського старостинського округу, ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1

Довідкою від 27.06.2024 р. №20.10-20/474 Фанчиківського старостинського округу підтверджується, що на день смерті ОСОБА_3 разом з ним в будинку в АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до п.21 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_3 із позивачкою однією сім`єю так як позивачка ОСОБА_1 здійснювала за ним догляд з 2015 року та довічне утримання було оформлено згідно нотаріального договору.

Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

З правової точки зору, паювання земель є юридичним фактом, що тягне за собою передачу кожному з членів сільськогосподарського підприємства, якому виділена земельна частка (пай), лише права розпорядження нею. Тому ні володіти земельною часткою (паєм), ні тим більше користуватися нею власник такої частки не може не тільки юридично, а й фізично. А отже він не може передати право користування часткою іншій особі, наприклад, на підставі договору оренди, оскільки ніхто не може передати іншій особі більше прав, ніж має сам. Це є аксіомою правового регулювання суспільних відносин.

Таким чином, сертифікат на право на земельну частку (пай) слід розглядати як правовстановлюючий документ, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм). Власник земельної частки (паю) і власник земельної ділянки наділені різним обсягом правомочностей: якщо останній наділений усіма правомочностями власника, то особа, яка має право на земельну частку (пай), лише однією з них. Отже, сертифікат на право на земельну частку (пай) не можна розглядати як правовстановлюючий документ, що посвідчує всі три правомочності власника земельної ділянки володіння, користування та розпорядження нею, а відтак у разі спадкування спадкодавець набуває право на земельну частку (пай).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Крім того, у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

За вказаних обставин позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.16, 328, 392, 1216, 1220, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, Цивільного кодексу, керуючись ст.ст.2,4,19, 23, 27, 175-177 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого в АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 2015 р. року і по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Іскра, розміром 1,08 в умовних кадастрових гектарах, надане згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серія ЗК №0088886 зареєстроване в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №8421, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. А. Надопта