ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
___________________________________________________________________________
Провадження №6/756/98/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Загороднюк В.В.,

відповідача в режимі ВКЗ ОСОБА_2. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2024 задоволено позовні вимоги АТ «Універсал Банк» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за договором про надання банківських послуг від 23.01.2019 у розмірі 95302,05 грн, а також судовий збір у розмірі 2684 грн.

Водночас, 10.03.2025 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено угоду про реструктуризацію заборгованості за договором про надання банківських послуг від 23.01.2019, за умовами якої боржник зобов`язався здійснити погашення частини боргу у розмірі 48993 грн, при виконанні вказаної умови банк зобов`язався реструктуризувати частину заборгованості шляхом надання клієнту відстрочення погашення частини боргу та щомісячного перерахування боржником грошових коштів у розмірі 2041,38 грн.

Як зазначає боржник, на виконання вказаної угоди ним було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок банку у розмірі 48994 грн.

Боржник вважає виданий Оболонським районним судом м. Києва виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника визначений рішенням суду фактично припинився, а подальше примусове виконання виконавчого документа втратило правові підстави внаслідок досягнення домовленостей зі стягувачем викладених в угоді про реструктуризацію заборгованості за договором про надання банківських послуг від 23.01.2019.

На підставі викладеного, боржник просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №756/11017/23.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2025 заяву прийнято до свого провадження.

Боржник в судовому засіданні в режимі ВКЗ заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В рамках ч. 3 ст. 432 ЦПК Українинеявка боржника, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви не є перешкодою для її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2024, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.02.2025, задоволено позов АТ «Універсал Банк» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за договором про надання банківських послуг від 23.01.2019 у розмірі 95302,05 грн, а також судовий збір у розмірі 2684 грн.

Водночас, 10.03.2025 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено угоду про реструктуризацію заборгованості за договором про надання банківських послуг від 23.01.2019, відповідно до якої боржник зобов`язався здійснити погашення частини боргу у розмірі 48993 грн, при виконанні вказаної умови банк зобов`язався реструктуризувати частину заборгованості шляхом надання клієнту відстрочення погашення частини боргу та за умови щомісячного перерахування боржником грошових коштів у розмірі 2041,38 грн до 31.03.2027.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання вказаної угоди боржником було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок банку у розмірі 48994 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

У відповідності до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом ч.2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

З аналізу вказаних норм процесуального законодавства слідує, що визнання судом виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у випадку відсутності обов`язку боржника (повністю або частково) у зв`язку з його добровільним виконанням чи прощенням боргу, можливо за умови, що обов`язок по поверненню коштів виконаний боржником на момент видачі такого виконавчого листа, що не було враховано чи про що не було повідомлено стягувачем та/або боржником.

Будь-які докази помилкової видачі виконавчих листів або того, що обов`язок боржника на момент їх видачі був відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин, у матеріалах справи відсутні.

Посилання боржника на врегулювання спору зі стягувачем та відсутністю у зв`язку з цим у боржника обов`язку подальшого виконання зобов`язань за договором про надання банківських послуг від 23.01.2019 внаслідок укладення угоди про реструктуризацію не узгоджуються з положеннями чинного законодавства.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (справа «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання виконувати рішення (справа «Горнсбі проти Греції»).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини виконання рішення суду розглядається як важлива частина судового провадження (справа «Горнсбі проти Греції»).

Відомостей про те, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2024 виконане, матеріали справи не містять, а договір, на який посилається боржник було укладено 10.03.2025, тобто після ухвалення зазначеного вище рішення.

Доказів відкриття виконавчого провадження з виконання оспорюваного боржником виконавчого листа, та порушення у зв`язку з цим прав боржника, матеріали справи не містять.

Додатково суд звертає увагу на те, що п. 9 угоди про реструктуризацію заборгованості за договором про надання банківських послуг від 23.01.2019 визначено, що угода розривається, а положення договору, які діяли до набрання чинності угодою, поновлюють свою дію у разі якщо клієнт не виконав зобов`язання, передбачені п.3.1 угоди у визначений строк.

Враховуючи, що виконавчий лист щодо боржника виданий судом у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, проте на даний час не виконане, суд не вбачає підстав для визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягаю виконанню, у зв`язку з чим вимоги ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

Таким чином, враховуючи викладене, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 432, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк»(04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 23.04.2025.

Суддя Олексій ДИБА