Справа № 674/141/25
Провадження № 2/674/301/25
РІШЕННЯ

іменем України

16 квітня 2025 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого - судді Барателі Д.Т., за участю секретаря судового засідання Бойчук С.В., позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, мотивуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак шлюб було розірвано. Від спільного проживання мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До досягнення повноліття дочкою з ОСОБА_2 на її утримання за рішенням суду стягувались аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку, які в подальшому судовим рішенням було зменшено до 1/5 частини від доходу. Наразі дочка досягла повноліття, однак навчається в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на денній (очній) формі навчання, а тому відповідач зобов`язаний її утримувати. Врегулювати спір в позасудовому порядку не вдалось, добровільно сплачувати аліменти відповідач не бажає, хоча має змогу це робити, тому позивачка звертається до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на період навчання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно на період навчання доньки в академії, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 31 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, зазначивши, що дочка, навчаючись на денній формі навчання в прикордонній академії, повністю перебуває на її утриманні, оскільки не має змоги працювати. Наразі зазнає значних витрат, пов`язаних з перебуванням дитини на навчанні, оскільки остання гуртожитком від навчального закладу не забезпечена, в зв`язку з чим змушена орендувати житло. Орендна плата складає 10000 грн на місяць з окремою сплатою комунальних платежів, вказану суму ділять з іншими співмешканками. Вказала, що працює вчителем, однак отриманої заробітної плати не вистачає на належне утримання дитини та забезпечення її усім необхідним. Дочка потребує постійних витрат на одяг та продукти харчування. Крім того, позивачка допомагає фінансово матері, з якою проживає та яка являється особою з інвалідністю. На підтвердження вказаного позивачка надала суду довідку про доходи, копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, довідки МСЕК, договору оренди квартири, платіжних інструкцій та квитанцій. Наголосила, що відповідач працює, має високий рівень доходу, являється військовослужбовцем, є учасником бойових дій, користується пільгами, має у власності квартиру та дорогий автомобіль, і відповідно має можливість сплачувати аліменти на період навчання дитини, проте ніякої допомоги не надає. Одночасно ОСОБА_1 заперечила щодо викладених у відзиві на позов тверджень відповідача про перебування на його утриманні не лише сина від другого шлюбу, а й дружини - особи з інвалідністю та непрацездатних батьків (також осіб з інвалідністю), оскільки дружина не виглядає важкохворою, а батьки мають велике господарство та земельні ділянки (паї), а тому можуть в повній мірі себе забезпечити.

Відповідач ОСОБА_2 у визначений судом строк подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позов визнає частково та готовий сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 на період її навчання у академії у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, оскільки наразі на його утриманні фактично перебувають син від другого шлюбу ОСОБА_3 , 2016 року народження, непрацездатні батьки: мати ОСОБА_4 (особа з інвалідністю другої групи) та батько ОСОБА_5 (особа з інвалідністю першої групи), які мають невеликі пенсії, та за яких сплачує комунальні послуги, а також дружина ОСОБА_3 , яка у 2024 році перенесла інсульт і також являється особою з інвалідністю першої групи, має залежність від інших у виконанні соціально-побутових функцій, а стан її здоров`я потребує значних матеріальних витрат. Крім того, відповідач і сам перебуває на диспансерному обліку у зв`язку з хворобою.

На підтвердження вказаного додав копії свідоцтва про шлюб, про народження дитини, пенсійних посвідчень, платіжних інструкцій, довідки МСЕК та довідку про доходи.

Розуміє свій обов`язок отримувати доньку, однак у навчальному закладі вона є курсантом та згідно з наданою позивачкою довідкою, особи, зараховані на навчання, включаються до списку особового складу та ставляться на всі види забезпечення у навчальному закладі з дня їх зарахування курсантами.

Зазначив, що завжди добросовісно виконував рішення суду по сплаті аліментів до досягнення донькою повноліття. Крім того, пропонував позивачці в добровільному порядку сплачувати оренду квартири для доньки, однак ОСОБА_1 не погодилась.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Вказав, що згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3 на період її навчання в розмірі 1/6 частки від доходу.

На аргументи ОСОБА_1 щодо відсутності необхідності в утриманні дружини та батьків зазначив, що те, що дружина не виглядає хворою та самостійно пересувається, не означає, що вона здорова, оскільки після перенесеної хвороби має проблеми з пам`яттю, потребує постійного догляду та додаткових витрат на лікування. До фінансового стану батьків жодного відношення не має, йому нічого не відомо про наявність у них земельних паїв, а їх господарство не є великим. Вважає своїм обов`язком їм допомагати.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, письмових пояснень щодо позову та інших заяв/ клопотань до суду не подала.

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2005 року до 03 листопада 2008 року, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб серії НОМЕР_1 та про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .

Від цього шлюбу мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2008 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, які в подальшому рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2023 було зменшено до 1/5 частини від доходу відповідача.

Наразі ОСОБА_3 досягла повноліття, в зв`язку з чим стягнення аліментів припинилось.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 30 липня 2024 року навчається на денній (очній) формі навчання у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, термін навчання чотири роки, що підтверджується копією довідки від 07 серпня 2024 року № 08/516, виданої начальником відділу кадрів.

Відповідно до довідки, виданої Управлінням "Центр надання адміністративних послуг" Дунаєвецької міської ради 23 липня 2021 року за № 1556, та довідки Дунаєвецької міської ради від 21 березня 2025 року № 63 ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , крім неї у будинку зареєстровані ОСОБА_1 (власник) та ОСОБА_6 (мати власника).

Встановлено, що позивачка, хоч і працює, однак зазнає матеріальних труднощів, оскільки сама утримує доньку, та не має можливості повністю забезпечити усі її витрати, пов`язані з навчанням, адже донька потребує кошти на оплату орендованої квартири, покупку продуктів харчування, одягу. Коштів, які отримує ОСОБА_1 , не вистачає, щоб забезпечити належний рівень життя доньки.

Так, згідно з наданою позивачкою довідкою про доходи, виданою Управлінням освіти, молоді та спорту Дунаєвецької міської ради від 27 січня 2025 року за № 14, ОСОБА_1 працює вчителем української мови та літератури в Залісцівській гімназії ДМР, загальна сума її доходу за період з 01 липня 2024 року по 31 грудня 2024 року без урахування аліментів становить 79549,47 грн.

Із копії договору оренди квартири від 30 серпня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 являється одним з трьох орендарів квартири в м.Хмельницький, орендна плата складає 10000 грн на місяць, комунальні послуги оплачуються орендарем на підставі розрахунків відповідних організацій.

З квитанцій та платіжних інструкцій, наданих стороною позивача, прослідковується здійснення купівлі продуктів харчування та одягу.

Встановлено, що наразі відповідач аліментів на доньку не сплачує, коштів на її утримання не надає, між сторонами відсутня домовленість щодо способу виконання ними обов`язку із утримання повнолітньої дитини.

Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Положеннями ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6/1296-цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц).

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як батько, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці ОСОБА_3 на період навчання до досягнення останньою 23 років, оскільки ОСОБА_3 , продовжує навчання, а відповідач є працевлаштованою особою, є військовослужбовцем, має офіційне джерело доходу. Обов`язок по сплаті аліментів визнає і сам відповідач.

В той же час, визначаючи розмір аліментів, необхідних для забезпечення повнолітньої дочки ОСОБА_3 на період її навчання, суд враховує встановлені обставини справи, а саме: матеріальне становище сторін, наявність у відповідача іншої дитини, яка є малолітньою, яку він також зобов`язаний утримувати, рівність дітей на допомогу батька та недопущення факту обділення батьківською підтримкою порівняно з іншою дитиною; перебування на утриманні у відповідача дружини - особи з інвалідністю, яка, окрім того, потребує додаткових витрат на лікування; надання допомоги ОСОБА_2 батькам-пенсіонерам, які також є особами з інвалідністю, а також те, що відповідач хворіє та перебуває на диспансерному обліку в медичному закладі.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, суд зазначає наступне.

Категорія «мінімальний гарантований розмір аліментів», передбачена главою 15 СК України, стосується аліментів на утримання дитини. Така величина встановлена законодавцем, виходячи з наявності у батьків безумовного обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Після досягнення повноліття відсутній безумовний обов`язок батьків утримувати сина, дочку, які повинні доводити наявність обставин необхідності матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, обґрунтовувати необхідну суму матеріальної допомоги. При розрахунках може бути встановлено, що їх розмір є меншим 50% прожиткового мінімуму.

Таким чином, поширення категорії «мінімальний гарантований розмір аліментів» на стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є безпідставним.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, СК України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку і не передбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Законом встановлені прожиткові мінімуми для дітей віком до 6 років, від 6 років до 18 років та на працездатних осіб. Прожитковий мінімум на повнолітніх дітей законом не передбачено, а відтак розрахувати розмір такої величини неможливо.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання і має право на одержання аліментів до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку, законом не передбачено встановлення для неї мінімального гарантованого розміру аліментів, відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

За таких обставин, враховуючи викладене, беручи до уваги принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої дитини, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню і з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача на час навчання ОСОБА_3 у зазначеному у позові вищому навчальному закладі, з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів.

Таким чином, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Крім того, з матеріалів справи, а саме долученої до них копії посвідчення серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" дає йому право на звільнення від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Згідно з приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судовий збір в сумі 1211,20 грн слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 182, 198-201 СК України, ст. 4, 12, 81, 89, 141, 263, 265, 268, 273 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на період її навчання у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, починаючи з 30 січня 2025 року до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах місячного платежу.

Судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.04.2025.

Повне найменування учасників справи:

позивачка - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

третя особа - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя Д. Т. Барателі