Єдиний унікальний номер 725/1232/24
Номер провадження 6/725/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попової Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, -

ВСТАНОВИВ

У березні 2025 року приватний виконавець Кондрюк К.О. звернувся до суду з вище вказаним поданням та просив визначити частку майна боржника, яким є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у май яким він володіє спільно зі співвласником яким є ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , а саме частку у квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вказаного подання посилався на те, що у нього на виконанні перебувають виконавчі провадження АСВП №77046566 з примусового виконання виконавчого листа Першотравневого районного суду міста Чернівці № 725/1232/24 виданого 23.10.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Рембудмонтаж» інфляційні втрати позивача у розмірі 184 643,32 грн., 3% річних у розмірі 42 364,28 грн., витрати пов`язані із сплатою судового збору в сумі 3 222,07 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.; АСВП № 77046660 з примусового виконання виконавчого листа з примусового виконання виконавчого Першотравневого районного суду міста Чернівці № 725/1232/24 виданого 17.01.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Рембудмонтаж» 5000 грн., в рахунок надання послуг професійної правничої допомоги за розгляд справи; АСВП № 77046446 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Чернівці № 2-2236/12 виданого 07.04.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Рембудмонтаж» борг в сумі 197 183,74 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2316,11 грн., витрат зі сплати судового збору. Залишок заборгованості становить 142 806,14 грн.

В рамках вказаних виконавчих проваджень, приватним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03 серпня 2002 року та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 належить наступне нерухоме майно: квартира, загальна площа (кв.м): 98.7, житлова площа (кв.м): 65.9, складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 98,70 кв.м., в тому числі житловою площею 65,90 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважає, що на вказану квартиру поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя, оскільки ОСОБА_2 набула її у власність в період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2013 року.

На вказане подання надійшли письмові заперечення від представника ОСОБА_2 , в яких останній заперечував проти задоволення вказаного подання та просив залишити його без розгляду посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності, набута нею за її особисті кошти та на таку квартиру не поширюються правовий режим спільної сумісної власності подружжя, незважаючи на те, що вона придбана в період шлюбу.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, приватний виконавець просив вирішувати дане подання без його участі, решта осіб про причини неявки суд не повідомили та у відповідності до ч. 2 ст. 443 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наслідками розгляду подання встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Кондрюка К.О. перебувають виконавчі провадження АСВП №77046566, АСВП № 77046660, АСВП № 77046446 боржником в яких є ОСОБА_1 , а стягувачем КП «Рембудмонтаж».

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З матеріалів справи вбачається, що в процесі примусового виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем було направлено ряд запитів та встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03 серпня 2002 року та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 належить наступне нерухоме майно: квартира, загальна площа (кв.м): 98.7, житлова площа (кв.м): 65.9, складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 98,70 кв.м., в тому числі житловою площею 65,90 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .

За змістом ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Слід зазначити, що вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами за поданням державного чи приватного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України можливе при відсутності спору про право, натомість за наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору та такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Натомість, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ЦПК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Так, в рамках судового розгляду даного подання ОСОБА_2 стверджує, що вище вказана квартира була набута нею за її особисті кошти та на неї не поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя, що свідчить про наявність спору право, вирішення якого не може мати місце в рамках розгляду подання приватного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України.

Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу. Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 4, частина четверта статті 42 ЦПК України), в тому числі за позовом про визнання недійсним правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна (оспорення фраудаторного правочину). Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абзац перший частини п`ятої статті 56 ЦПК України).

Оскільки виконавець може звертатися з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від волі боржника чи навіть всупереч такій волі, та враховуючи, що процесуальний кодекс не містить вичерпного регулювання участі виконавця у позовному провадженні, підлягають застосуванню правила частин третьої, четвертої статті 57 ЦПК України: зменшення розміру позовних вимог, зміна предмета або підстави позову, укладення мирової угоди, відмова від апеляційної або касаційної скарги, заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими або виключними обставинами можлива лише за письмовою згодою виконавця; якщо боржник не підтримує заявлених позовних вимог, то це не є підставою для залишення подання без розгляду; відмова боржника від позову, подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє виконавця права підтримувати позов і вимагати розгляду справи по суті.

Поняття «спір про право», наявність якого є підставою для залишення заяви без розгляду, а не закриття провадження у справі, передбачено в окремому провадженні. Натомість розділ VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не регулює дії суду у випадках, коли виконавець звертається до суду в порядку цього розділу за наявності матеріального спору, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Отже, у ЦПК України наявна прогалина, яку належить заповнити шляхом застосування за аналогією закону частини шостої статті 294 ЦПК України, відповідно до якої якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тому якщо під час розгляду подання виконавця або скарги в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України суд дійде висновку про наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду і роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Наведене узгоджується з правовими висновками, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) та від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21).

Оскільки ОСОБА_2 заперечує належність квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності їй і боржнику, вважає себе єдиною власницею такого майна, в даному випадку наявний спір про право, який вирішується в позовному провадженні, а не в межах справи, в якій вирішено інший спір між боржником і стягувачем, тобто не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України, у зв`язку з чим дане подання доцільно залишити без розгляду.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 443 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна