Справа № 456/6679/24
Провадження № 2/456/575/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Дверій Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ТОВ «ФК «Віва Капітал» просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 011 від 25.04.2024 в розмірі 23880,00 грн та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитної лінії старт» № 011 від 25.04.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», відповідачка отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 540,20% (1,48% в день) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 12164,63%. Згідно з п. 1.3 договору кредит надано строком на 120 днів з 25.04.2024 по 23.08.2024. Відповідачка не повернула своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашання заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Даний кредитний договір було підписано сторонам методом накладення електронних підписів. Станом на 04.12.2024 загальна сума заборгованості за кредитним договором № 011 від 25.04.2024 становить 23880,00 грн. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», а тому позивач змушений звернутися з цим позовом до суду.

Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2024 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 33/

На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідачки 09 січня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру отримано відповідь про зареєстроване місце проживання відповідачки /а.с. 34/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.01.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 30.01.2025. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 35/.

30.01.2025 за клопотанням відповідачки розгляд справи відкладено на 24.02.2025 /а.с. 39-43/.

Ухвалою суду від 24.02.2025 судове засідання відкладено на 13.03.2024 у зв`язку з неявкою відповідачки /а.с. 46/.

Ухвалою суду від 13.03.2025 судове засідання відкладено на 16.04.2025 у зв`язку з неявкою відповідачки /а.с. 48/.

Розгляд справи по суті відбувся 16.04.2025 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, на виклики суду не з`явилася, про причину неявки не повідомила. В судовому засіданні 30.01.2025 клопотала про врегулювання спору в добровільному порядку, проте доказів на здійснення такого станом на 16.04.2025 суду не надала, явку представника не забезпечила, тому суд розглянув справу за її відсутності на підставі наявних у ній доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши відсутність з боку сторін заяв про врегулювання спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія Старт» № 011, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальниці кредит у національній валюті у розмірі 5000,00 грн строком кредитування на 120 днів з 25.04.2024 по 23.08.2024, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Вказаний кредитний договір укладений у вигляді електронного договору в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою веб-сайту https://dodam.com.ua шляхом самостійного попереднього ознайомлення клієнта із діючими правилами надання грошових коштів у позику, після чого, створивши особистий кабінет, заповнення клієнтом Заявки на отримання кредиту.

Після надання згоди Банку на видачу кредиту підписання кредитного договору відбувається шляхом використання позичальницею електронного підпису одноразовим ідентифікатором (паролем).

Відповідно до п. 2.17 договору ідентифікація/верифікації позичальника здійснюється у спосіб, передбачений постановою НБУ № 107 від 28.07.2020 «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) способів ідентифікації та верифікації клієнта, зокрема, отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; отримання копії ідентифікаційного документа та довідки про присвоєння РНОКПП (якщо немає необхідної інформації в ідентифікаційному документі), засвідченої КЕП власника ідентифікаційного документа; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, одноразовим ідентифікатором (otp-пароля), надісланого установою на такий фінансовий номер телефону.

Також судом встановлено, що попередньо самостійно ознайомившись із діючими Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», розміщеними на офіційному сайті кредитодавця, та підписуючи договір № 011 від 25.04.2024 і паспорт до договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія Старт», відповідачка підтвердила, що умовами договору сторони погодили, що тип процентної ставки фіксована, при цьому, вона як позичальниця зобов`язалась оплатити проценти у рекомендовану дату оплати, зазначену в Графіку платежів, протягом дії кредиту.

Згідно з умовами п. 1.4.1, 1.4.2 дисконтна процентна ставка становить 1,48% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, але не більше 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 1,48% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.

Денна процентна ставка становить 1,49157%.

Пункти 1.5, 1.7, 1.8 договору містять інформацію щодо загальних витрат за кредитом, орієнтовної реальної річної процентної ставки на дату укладення договору, орієнтовної загальної вартості кредиту на дату укладання договору /а.с. 5-14/.

Факт отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн підтверджено даними довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 7/6446 та довідки ТОВ «ФК «Віва Капітал» про ідентифікацію та про перерахування суми кредиту на банківський картковий рахунок за номером, який відповідає номеру банківської картки, що була вказана позичальницею ОСОБА_1 в анкеті-заяві на отримання кредиту /а.с. 15-21/.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором судом встановлено, що відповідачка за договором про надання фінансового кредиту № 011 від 25.04.2024, будучи належним чином ознайомленою під час його укладення з умовами кредитування, порядком нарахування процентів та повернення кредитних коштів, взяті на себе зобов`язання за договором відповідно до його умов не виконувала, що спричинило виникнення заборгованості в розмірі 23880,00 грн, а саме: 5000,00 грн заборгованість за кредитом, 8880,00 грн заборгованість за відсотками та 10000,00 грн штраф /а.с. 22-23/.

Позивач звертався до відповідачки ОСОБА_1 з вимогою про виконання грошових зобов`язань за договором кредиту № 011 від 25.04.2024 в розмірі 23880,00 грн /а.с. 24/.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що між сторонами існували договірні правовідносини, що виникли на підставі кредитного договору (оферти) на спеціальних умовах.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом частин 1, 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі ст. 64 ЦПК України.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог подано докази підписання відповідачкою анкети-заяви на отримання кредиту від 25.04.2024 електронним підписом одноразовим ідентифікатором J8L9W9 та укладення договору про надання фінансового кредиту продукту «Старт» № 011 від 25.04.2024, який також підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором J8L9W9, докази, в яких відображено всі операції щодо отримання позичальницею ОСОБА_1 кредиту, вичерпну інформацію про отримання нею коштів та наявність заборгованості.

Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості.

Всупереч вищенаведеному, відповідачкою не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та неналежного виконання зобов`язань за договором.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем.

Що стосується вимог позивача про стягнення штрафних санкцій, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 03.09.2014 в справі № 6-100цс14, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 04.12.2024 розмір неустойки у виді штрафу становить 10000,00 грн. Разом з тим, визначаючи суму неустойки у виді штрафу, суд враховує вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої суд має право зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто, зменшити розмір штрафних санкцій через неспівмірність із розміром основного зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 8880,00 грн, а нарахована позивачем сума неустойки (штрафу) за порушення виконання зобов`язань за договором складає 10000,00 грн, що значно перевищує суму боргу за основним зобов`язанням. За таких обставин розмір штрафу підлягає зменшенню через неспівмірність із розміром основного зобов`язання до 5000,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до часткового задоволення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 8880,0 грн та штрафу в сумі 5000,00 грн, що в сукупному розмірі становить 18880,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

А відтак інші доводи сторін не аналізуються судом та не спростовуються, оскільки на висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позову не впливають.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до часткового задоволення.

Щодо судових витрат.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу, що до матеріалів справи надано докази, які підтверджують надання позивачу правової допомоги адвокатом Грушевим Ю.В.

Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10600,00 грн є завищеними та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та вважає, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16.04.2025, є та дату, на яку було призначено розгляд справи, 16.04.2025, а датою складення повного тексту судового рішення 28.04.2025.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Стрийським РВ ГУМВС України у Львівській області 28.10.2010; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Капітал» (, місцезнаходження: 20600, Черкаська область, Звенигородський район, місто Шпола, вул. Таранця, будинок 20) 18880,00 грн (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят грн 00 коп.) заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 011 від 25.04.2024, 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору та 5000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено судом 28.04.2025.

Суддя Л.В. Гула