КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/2491/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфова Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Бондарчука Зореслава Васильовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний- Квартал»,

на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Майстренка О. М.

від 09 серпня 2024 року

у цивільній справі № 760/18140/24 Солом`янського районного суду міста Києва

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний- Квартал»

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу за вимогою ТОВ «Сучасний- Квартал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В апеляційній скарзі адвокат Бондарчук З. В., в інтересах ТОВ «Сучасний- Квартал», посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду, судові витрати у справі покласти на боржника.

Апелянт вказував, що предметом заяви у даній справі є зобов`язання, які випливають із надання послуг по обслуговуванню конкретного будинку , а такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. Заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтись за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, закріпленими у ст. 30 ЦПК України. До такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Враховуючи те, що заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком виникла за квартирою АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва, дана справа підсудна саме Солом`янському районному суду м. Києва.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду від 09 серпня 2024 року в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітами про доставку до електронного кабінету та на електрону пошту адвоката Бондарчука З. В., до електронного суду ТОВ «Сучасний- Квартал».

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ТОВ «Сучасний-Квартал» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг, оскільки він є власником квартири АДРЕСА_1 . На підтвердження цієї обставини заявник надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого право власності зареєстровано 17 березня 2023 року (а.с.15).

Відмовляючи у видачі судового наказу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що заявником подано заяву з порушенням правил підсудності, оскільки заява про видачу судового наказу подається до суду за загальними правилами підсудності, визначені ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Територіальна юрисдикція (підсудність) цивільних справ визначена в параграфі 3 глави 2 ЦПК України.

Так, частиною першої статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 зазначено, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладено щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підсудності.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Предметом заяви у даній справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг по обслуговуванню багатоквартирного будинку, а такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. Надання житлово-комунальних послуг з утримання майна нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомого майна, зокрема вищезазначеним житловим приміщенням, власником якого є ОСОБА_1 .

Позов, або заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна, має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, відповідно до положень ст. 30 ЦПК України.

Зважаючи на те, що заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком виникла у зв`язку отриманням/наданням послуг за квартирою АДРЕСА_2 , яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва, дана справа підсудна саме цьому суду.

Оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, така ухвала підлягає скасуванню з підстав визначених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо вимоги апелянта про стягнення з боржника судових витрат, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки розподіл судових витрат, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, здійснюється при ухваленні рішення по суті. Враховуючи те, що дана справа не закінчена розглядом, відсутні підстави для стягнення з боржника судових витрат.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Бондарчука Зореслава Васильовича, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний- Квартал», задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко