Справа № 357/2601/25
Провадження № 2/357/2465/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Ільницька І. П.,

За участі сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Король П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2025 року адвокат Павлецька Марина Анатоліївна в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, у якому просила суд стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 жовтня 2020 року по 10 лютого 2025 року в сумі 102 865, 27 грн.

В обґрунтування позову вказувала, що з 04 грудня 2008 року сторони перебували у шлюбі між собою, у якому ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2007 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2007 року та до досягнення сином повноліття. Виконавчий лист по виконанню рішення суду перебував на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області. ОСОБА_3 проводив часткову оплату аліментів та станом на 01 лютого 2025 року заборгованість по аліментах становила 102 865,27 грн. Сума заборгованості по пені відповідача відповідає розміру заборгованості по аліментах та становить 102 865,27 грн.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу 26 лютого 2025 року передано на розгляд судді Бебешко М.М.

25 березня 2025 року отримано відповідь з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 26 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи на 25 квітня 2025 року.

09 квітня 2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Король Павла Васильовича надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив обґрунтовано тим, що 10 лютого 2025 року відповідач перерахував на користь Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області грошові кошти в сумі 102 865,27 грн, які цього ж дня було перераховано на користь позивачки. Тому на момент подачі позову у позивачки булло відсутнє порушене не право, за захистом якого вона звернулася до суду, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. В діях відповідача буде відсутня вина у заборгованості по аліментах, так як відповідач офіційно був працевлаштований і державний виконавець мав би отримати відомості з податкової служби щодо місця роботи останнього і направити виконавчий лист по місцю роботи для відрахування аліментів із заробітної плати. Крім цього відповідач перебуває в іншому шлюбі з ОСОБА_5 , у якому у нього ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_6 , який з 16 травня 2014 року є дитиною з інвалідністю. Тому всі грошові кошти, отримані із заробітної плати відповідача йшли на лікування хворого сина та утримання дружини, яка через хворобу сина не була працевлаштована.

25 квітня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме матеріалів виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки.

25 квітня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшло письмове пояснення, згідно з яким остання просить суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Пояснення обґрунтоване тим, що відсутність заборгованості зі сплати аліментів не свідчить про відсутність правових підстав щодо нарахування пені за період, у який аліменти не сплачувалися, або сплачувалися не у повному обсязі. Строки позовної давності у даній категорії справ не застосовуються. В діях відповідача є вина за прострочення сплати аліментів. Відповідач самостійно сплачував на користь дружини щомісячні платежі в сумі 500 грн, що було недостатньою сумою для погашення заборгованості та значно нижчою сумою розміру аліментів, стягнутих рішенням суду. Відповідач не звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, а відтак визнавав суму призначену до стягнення.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Представник позивача додатково пояснила, що відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів так як позивачка періодично зверталася до державного виконавця із заявами про стягнення заборгованості на її користь зі сплати аліментів.

В судовому засіданні відповідач та його представник заперечили проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити в їх задоволенні з підстав, вискалених у відзиві на позовну заяву. Відповідач додатково пояснив, що йому було відомо про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів і він двічі звертався до державного виконавця із завами про перерахування заборгованості через те, що був офіційно працевлаштований. Розмір заборгованості в сумі 102 865,27 грн він визнає, вказану суму ним сплачено. З позовом про зменшення розміру аліментів він до суду не звертався. Представник відповідача додатково пояснив про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів та про те, що до нього не може бути застосовано положення статті 196 Сімейного кодексу України.

Дослідивши матеріал справи судом встановлено наступне:

Сторони до 03 жовтня 2008 року перебували у шлюбі між собою.

У даному шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , який зареєстрований та проживає за адресою спільно з позивачкою. Відповідач зареєстрований та проживає за адресою відмінною від адреси позивачки.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2007 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2007 року та до досягнення сином повноліття.

Виконавчий лист по виконанню рішення суду від 12 листопада 2007 року перебував на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області з 25 грудня 2007 року.

ОСОБА_3 проводив часткову оплату аліментів.

Станом на 01 лютого 2025 року заборгованість по аліментах становила 102 865,27 грн.

10 лютого 2025 року відповідачем сплачено заборгованість зі сплати аліментів перед позивачкою в повному обсязі.

11 лютого 2025 року державним виконавцем закінчено виконавче провадження через досягнення сином повноліття та відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно даних виконавчого провадження, 25 лютого 2018 рокудержавнимвиконавцем виносилися постанови про звернення стягнення на майно боржника; про арешт майна боржника; про тимчасове обмеження у праві полювання; про тимчасове обмеження у праві користування зброєю; про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. 31 січня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення кошти на рахунках боржника. 10 лютого 2025 року винесено постанов про арешт коштів боржника. 11 лютого 2025 року винесено постанови про скасування заходів примусового виконання і про закінчення виконавчого провадження.

В даному виконавчому провадженні міститься ряд заяв від стягувача про перегляд розрахунку заборгованої та прийняття мір про вчасну сплату аліментів, так як боржник сплачує аліменти в розмірі 500 грн щомісячно на власний розсуд.

Відповідачем до матеріалів справи долучено в копіях свідоцтво про шлюб з ОСОБА_5 від 20 січня 2009 року; свідоцтво про народження сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; медичний висновок про наявність у ОСОБА_6 інвалідносте із 16.05.2014; довідка форми ОК-5 про розмір доходів ОСОБА_5 ; заяви про здійсняв перерахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.02.2025 та розрахунки заборгованості державного виконавця.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Однак, між сторонами спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів не виникало.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Суд дійшов висновку, що відповідачем доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не надано, тому позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Крім того ним була погашена заборгованість зі сплати аліментів у повному обсязі станом на 02 січня 2023 року, що свідчить про визнання ним розміру заборгованості зі сплати аліментів.

При обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України. Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

Потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується.

З довідки-розрахунку Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) № 11142 від 04.02.2025 ОСОБА_3 в період з жовтня 2020 року по грудень 2024 року сплачував аліменти, однак не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість, яку відповідач 10 лютого 2025 року погасив.

Вказана обставина не заперечується відповідачем

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів була погашена відповідачем 10 лютого 2025 року, тому період прострочення виконання зобов`язань зі сплати аліментів слід рахувати з 01 листопада 2020 року до 09 лютого 2025 року, що відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 727/10270/18.

Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення пені за період з 01 листопада 2020 року по 09 лютого 2025 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно з указаним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (провадження № 14-616цс18) щодо порядку обчислення неустойки (пені) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %.

Кількість прострочених днів із 01 листопада 2020 року по 09 лютого 2024 року становить 1562 днів.

Розмір неустойки (пені) становить 370985,34 грн, з яких за: жовтень 2020 року 8817,49 грн (546,50х1562х1%); листопад 2020 року 8388,77 грн (546,50х 1532 х1%); грудень 2020 року 8202,96 грн (546,50х1501х1%); січень 2021 року 10991,92 грн (747,75 х1470х1%); лютий 2021 року 10782,55 грн (747,75х1442х1%); березень 2021 року 10550,75 грн (747,75х1411х1%); квітень 2021 року 10326,42 грн (747,75х1381х1%); травень 2021 року 10366,38 грн (767,88х1350х1%); червень 2021 року 10136,01 грн (767,88х1320х1%); липень 2021 року 9897,97 грн (767,88х1289х1%); серпень 2021 року 9659,93 грн (767,88х1258х1%); вересень 2021 року 9429,56грн (767,88х1228х1%); жовтень 2021 року 9191,52 грн (767,88х 1197 х1%); листопад 2021 року 8961,15 грн (767,88х1167х1%); грудень 2021 року 9866,16 грн (868,50х1136х1%); січень 2022 року 9596,92 грн (868,50х1105х1%); лютий 2022 року 10871,02 грн (1009,38х1077х1%); березень 2022 року 8462,14 грн (809,00х1046х1%); квітень 2022 року 10255,30 грн (1009,38х1016х1%); травень 2022 року 9669,86 грн (1009,38х985х1%); червень 2022 року 9639,47 грн (1009,38х955х1%); липень 2022 року 9326,67 грн (1009,38х924х1%); серпень 2022 року 10105,27 грн (1131,61х893х1%); вересень 2022 року 9687,43 грн (1122,53х863х1%); жовтень 2022 року 6747,52 грн (811,00х832х1%); листопад 2022 року 8256,59 грн (1029,50х802х1%); грудень 2022 року 8247,77 грн (1069,75х771х1%); січень 2023 року 7916,15 грн (1069,75х740х1%); лютий 2023 року 7616,62 грн (1069,75х712х1%); березень 2023 року 10964,10 грн (1610,00х681х1%); квітень 2023 року 7226,10 грн (1110,00х651х1%); травень 2023 року 6633,19 грн (1069,87х 620 х1%); червень 2023 року 6667,76 грн (1130,13х590х1%); липень 2023 року 6317,42 грн (1130,13х559х1%); серпень 2023 року 5967,08 грн (1130,13х528х1%); вересень 2023 року 8719,38 грн (1750,88х498х1%); жовтень 2023 року 3506,50 грн (750,88х467х1%); листопад 2023 року 5466,34 грн (1250,88х437х1%); грудень 2023 року 5200,37 грн (1250,88х406х1%); січень 2024 року 4841,73 грн (1291,13х375х1%); лютий 2024 року 4467,30 грн (1291,13х346х1%); березень 2024 року 4067,05 грн (1291,13х315х1%); квітень 2024 року 3737,06 грн (1311,25х285х1%); травень 2024 року 3330,57 грн (1311,25х 254 х1%); червень 2024 року 2937,20 грн (1311,25х224х1%); липень 2024 року 2530,71 грн (1311,25х193х1%); серпень 2024 року 2124,22 грн (1311,25х162х1%); вересень 2024 року 1777,07 грн (1346,27х132х1%); жовтень 2024 року 1365,01 грн (1351,50х101х1%); листопад 2024 року 959,56 грн (1351,50х71х1%); грудень 2024 року 211,32 грн (528,32х40х1%);

Розмір пені за період з жовтня 2020 до 09 лютого 2025 перевищує суму заборгованості по сплаті аліментів, сукупний розмір заборгованості за цей період становить 52093,41 грн. Оскільки ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, на яку вона нараховується

Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, діючи у межах заявлених позовних вимог та враховуючи заяву позивача про підтримання позовних вимог в частині, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі 52093,41 грн., тобто 100 відсотків сукупного розміру заборгованості по сплаті аліментів за період з жовтня 2020 року по грудень 2024 року.

За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Кожна сторона, відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, згідно з вимогами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, так як відповідач пояснив у суді про те, що він знав про відкриття щодо нього виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на користь позивачки.

Крім цього матеріли виконавчого провадження, копія яких долучена до цивільної справи, містять ряд звернень стягувача до відділу державної виконавчої служби щодо стягнення з боржника заборгованості по сплаті аліментів та винесення державними виконавцями 25 лютого 2018 року постанов про звернення стягнення на майно боржника; про арешт майна боржника; про тимчасове обмеження у праві полювання; про тимчасове обмеження у праві користування зброєю; про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; постанови від 31 січня 2025 року про звернення стягнення коштів на рахунках боржника; постанови від 10 лютого 2025 року про арешт коштів боржника.

Вказане на думку суду свідчить про наявність вини відповідача у виникнення заборгованості зі сплати аліментів та в тому, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати статтю 196 Сімейного кодексу України.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог в сумі 613,35 грн, що становить 50,64 % від розміру задоволених судом позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 жовтня 2020 року по 10 лютого 2025 року в сумі 52 093,41 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 613,35 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя М. М. Бебешко