Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2414/24
Номер провадження: 2-о/511/17/25
14 квітня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Гринчак С. І.,
секретаря судового засідння - Полихи Ю.О.,
позивача- ОСОБА_1 (дистанційно),
представника позивача - адвоката Фоменка С.І. (дистанційно),
представника третьої особи-ОСОБА_8 (дистанційно),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міністерство оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту, перебування на утриманні,
Короткий зміст позовної заяви.
19.06.2024 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Фоменко С.І. за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомогу № Н-БВПД/005/097.3-02/15 від 10.06.2024 року через підсистему «Електронний суд» звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області із заявою, в якій просив встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 2016 року по дату його зникнення безвісти 09.03.2023 року.
Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З липня 2015 року проживала разом зі своїм сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . У 2022 році з початком повномасштабного військового вторгнення росії до України, її син весною 2022 року був мобілізований та проходив службу на Сході України. 09 березня 2023 року під час виконання бойового завдання із захисту незалежності та територіальної цілісності України, її син зник безвісти. Вона зверталася із відповідною заявою до командування військової частини, де проходив службу її син, та яка нараховує та виплачує грошове забезпечення ОСОБА_3 , з проханням включити її до складу осіб, яким таке забезпечення виплачується. Згідно отриманих відповідей ОСОБА_1 з`ясовано, що виплата грошового забезпечення провадиться дружині військовослужбовця ОСОБА_2 відповідно до поданої заяви. В цих же відповідях значиться, що до складу осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення, включаються також особи, які перебували на утриманні військовослужбовця, що відповідає вимогам законодавства. Встановлення вказаного факту можливо лише в судовому порядку та наддасть ОСОБА_1 можливість отримувати частину грошового забезпечення її сина як військовослужбовця, який зник безвісти. В лютому 2024 року ОСОБА_1 зверталася із заявою про встановлення факту перебування на утриманні сина, при цьому під час розгляду справи встановлено, що між сторонами виник спір про право, оскільки ОСОБА_2 не визнає право позивача на частину грошового забезпечення, яке виплачується внаслідок зникнення безвісті ОСОБА_3 . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні сина залишено без розгляду. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її перебування на утриманні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 2016 року та по дату його зникнення безвісти 09 березня 2023 року.
Процесуальні дії суду.
Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.06.2024 року матеріали цивільної справи передано на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.( а.с.37)
Постановою Одеського апеляційного суду від 26.09.2024 року ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.06.2024 року скасовано, з направленням справи для продовження розгляду. ( а.с.32-33)
Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.12.2024 року у справі відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.( а.с.80)
11.12.2024 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи- військової частини НОМЕР_1 щодо позову. ( а.с.87-97)
17.02.2025 року від представника третьої особи- військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про долучення до матеріалів додаткових документів та письмові пояснення, в яких зазначено, що24.01.2025 (вх. №195) на адресу в/ч НОМЕР_1 із супровідним листом ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла заява позивача ОСОБА_1 (з додатками) щодо нарахування та виплати на її користь частини грошового забезпечення її сина, ОСОБА_3 , з урахуванням законодавчих змін, передбачених Законом України від 08.10.2024 № 3995-IX. Крім того, 07.02.2025 (вх. № 309) на адресу в/ч НОМЕР_1 із супровідним листом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 також надійшли заяви ОСОБА_2 щодо нарахування та виплати на користь неповнолітніх дітей зниклого без вісти ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ), від імені та в інтересах яких вона діє, будучи законним представником неповнолітніх дітей, частини грошового забезпечення ОСОБА_3 на її банківський рахунок, оскільки законодавчі зміни, передбачені Законом України від 08.10.2024 № 3995-IX, та які застосовуються починаючи з 01.02.2025 року, передбачають можливість отримання частини грошового забезпечення також законними представниками неповнолітніх дітей як окремої самостійної категорії отримувачів. Зазначено, що, починаючи з 01.02.2025 року, Військовою частиною НОМЕР_1 буде щомісячно здійснюватися нарахування та виплата грошового забезпечення зниклого без вісти ОСОБА_3 наступним чином:
1) 50% грошового забезпечення військовослужбовця буде нараховуватись, але не виплачуватись жодним членам сім`ї військовослужбовця; у майбутньому ці нараховані грошові кошти будуть виплачені самому військовослужбовцеві (у разі його повернення), або включені до складу спадщини в порядку, визначеному чинним законодавством;
2) інші 50% грошового забезпечення військовослужбовця будуть щомісячно нараховуватись та виплачуватись членам сім`ї військовослужбовця, згідно наявних у розпорядженні військової частини заяв, наступним чином:
1/4 від вказаної частини грошового забезпечення буде виплачуватись на користь Відповідачки, згідно заяви, поданої 20.03.2023, яка була підставою для видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.03.2023 №66;
1/4 від вказаної частини грошового забезпечення буде виплачуватись на користь доньки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак на рахунок її матері (законного представника) - ОСОБА_2 , згідно поданої заяви від 05.02.2025;
1/4 від вказаної частини грошового забезпечення буде виплачуватись на користь сина ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак на рахунок його матері (законного представника) - ОСОБА_2 , згідно поданої заяви від 05.02.2025.
1/4 від вказаної частини грошового забезпечення буде виплачуватись на користь матері ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно поданої заяви від 22.01.2025.
Крім того, зазначено, що судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси, вважаємо, що, з урахуванням наведеного вище, звернення Позивачкою до суду з позовною вимогою про встановлення факту перебування на утриманні її сина з метою отримання частини його грошового забезпечення втрачає актуальність в силу набуття чинності законодавчих змін, передбачених Законом України від 08.10.2024 № 3995-IX. ( а.с.124-125)
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. (а.с.161)
Позиції сторін в судовому засіданні.
Позивач та її представник - адвокат Фоменко С.І. в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просили суд їх задовольнити.
Представник третьої особи - військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8., який діяв на підставі довіреності від № 214 від 01.01.2025 року в судовому засіданні підтримав свої пояснення від 17.02.2025 року. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 як матері військовослужбовця який зник безвісти, з лютого 2025 року виплачується частина грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.158,163), причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у її відсутність суду не надала, не подала відзив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Диспозиція частини восьмої статті 178 ЦПК України визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вислухавши пояснення заявниці та її представника, представника військової частини, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.
Судом по справі встановлено наступні фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка с. Дмитрівка Іванівського району Херсонської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 29.07.2015 року, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Іванівським РВ УМВС України в Херсонській області 07.09.2000 року. ( а.с.10-12)
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 10.11.2016 року на підставі актового запису №687. ( а.с.13)
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 року №22 старшого сержанта ОСОБА_3 , призваного військовою частиною НОМЕР_1 на посаду командира 1-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , з 01.03.2022 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що 01 березня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3170грн. на місяць, шпк «молодший сержант», ВОС -100182А. ( а.с.97)
Відповідно до сповіщення № 113 на солдата ОСОБА_3 від 15 березня 2023 року, вказано про те, що снайпер відділення снайперів роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_6 ОСОБА_3 , 1986 року народження., відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконував військовий обов`язок, в ході запеклого бою за Україну, її свободу і не залежність, зник безвісті в м.Бахмут Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_10 . ( а.с.31)
Відповідно до копії Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.03.2023 року №66, командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення щодо здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення зниклого безвісти старшого сержанта ОСОБА_3 на рахунок його дружини ОСОБА_2 , до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому порядку.( а.с.18)
Згідно повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2023 року, у зв`язку з надходження до військової частини заяви громадянки ОСОБА_2 , дружини старшого сержанта ОСОБА_3 , від 20.03.2023 року, який 09.03.2023 року зник за особливих обставин, відповідно до Порядку виплат грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджено постановою КМУ від 30.11.2016 року № 884 належне грошове забезпечення виплачується на рахунок дружини - ОСОБА_2 ( а.с.19)
25.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до командування військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошового забезпечення належного військовослужбовцю, який зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, однак листом від 29 січня 2024 року №2 /566 їй відмовлено у виплатах грошових коштів, належних її сину, оскільки у її сина є дружина ( зворотній бік а.с. 31).
З копії паспорту громадянина України, серії НОМЕР_7 виданого Нижньосірогозьким РВУМВС України в Херсонській області від 30 червня 2003 року, вбачається, що ОСОБА_3 , 1986 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 29.11.2013 року ( а.с.9-10).
Відповідно до довідки № 2029 від 25.12.2023 року, виданої виконкомом Лиманської селищної ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 29.07.2015 року по теперішній час. За даною адресою зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 29.11.2013 року по теперішній час. (а.с.16).
Однак з копії акту обстеження фактичного проживання помешкання складеного 22 грудня 2023 року фахівцем Управління соціального захисту населення Лиманської селищною радою Корнєвою Н.М., вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 29.07.2015 року по теперішній час. За даною адресою зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 29.11.2013 року по теперішній час. Зі слів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_1 проживала за вищезазначеною адресою з 29.07.2015 року по 2018 рік.(а.с.17).
Відповідно до банківської виписки з карткового рахунку № НОМЕР_8 , згідно яких убачається факт перерахування ОСОБА_1 її сином на її матеріальне утримання, як вказувала позивач, 26.06.2022 року коштів в сумі 4975 грн., 10.07.2022 року - 1990 грн., 23.07. 2022 року -1005 грн., 10.08.2023 року - 10 000 грн., 04.09.2023 року - 3 000 грн., 04.10.2022 року -500грн та 17.01.2023 року- 15 000 грн. (а.с 20).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 29.07.2009 року, що підтверджується Витягом з реєстру Лиманської територіальної громади, № 2025/000675800, від 17.01.2025 року. ( зворотній бік а.с.131)
Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 виданого виконавчим комітетом Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 14.05.2010 року на підставі актового запису №35 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 03.07.2014 року на підставі актового запису №402 ( а.с.132, зворотній бік а.с.132)
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2024 року у справі № 333/1857/24 (провадження 2-о/333/153/24) заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишив без розгляду, обґрунтувавши тим, що встановлення факту перебування на утриманні заявнику необхідно для отримання частини грошового забезпечення ОСОБА_3 , в отриманні якого їй відмовлено відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_1 від 29.01.2024 року, представниками заінтересованих осіб подані заяви про залишення заяви без розгляду, отже встановлення факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право, який підлягає розгляду судом в порядку позовного провадження. ( зворотній бік а.с.25-27).
Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Стаття 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
На момент звернення позивача до суду, дійсно п.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було передбачено, що:
- за військовослужбовцями безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України;
- грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Однак, законом України "Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" від 08.10.2024р. №3995-ІХ (який набрав законної сили окремими положеннями 21.11.2024, а повністю - з 01 лютого 2025 року) вказану норму права було змінено, і з 01.02.2025 року вона має наступний зміст,
- за військовослужбовцями, зниклими безвісти зберігається виплата грошового забезпечення;
- військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону);
- у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань;
Відповідно до п. 4 вказаного Порядку виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.
Членом сім`ї, яка перебуває на утриманні військовослужбовця, є особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема непрацездатні.
При цьому, обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому отримання особою інших виплат не може бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, давши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позові, прийшов до наступного висновку
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача та її представника, наданих в судовому засіданні слідує, що предметом розгляду заяви є встановлення факту перебування її на утриманні сина ОСОБА_3 , оскільки встановлення такого факту є необхідним для реалізації права на отримання щомісячного грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_3 відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення сім`ї військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 року.
Отже, метою встановлення факту перебування позивача на утриманні сина є отримання вказаного вище грошового забезпечення.
З пояснень представника військової частини НОМЕР_1 та наданих ними доказів вбачається, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2025 року №63, з метою виконання вимог «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 2160 (зі змінами та окремого доручення Міністерства оборони України від 09.01.2025 року № 156/уд, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.01.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» (зі змінами), наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 (зі змінами), та на підставі окремого доручення Міністерства оборони України від 06.03.2023 року № 5718/з, згідно роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України №423/1343 від 15.03.2023, роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 423/2659 від 11.05.2023 року, роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 423/6297 від 02.10.2023м року, а також роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 320/13/7926 від 23.11.2023 року, починаючи з лютого 2025 року позивачу здійснюється виплата 12,5 % грошового забезпечення, додаткової винагороди військовослужбовця, який зник безвісти ( а.с.167).
Крі того, позивач в судовому засіданні підтвердила що вона в лютому та березні отримала грошове забезпечення сина ОСОБА_3 , який зник безвісти.
Зважаючи на вказані обставини суд вважає, що наразі встановлення факту про який позивач просить суд не має для неї юридичного значення, оскільки мета її звернення до суду фактично досягнута в позасудовому порядку, а саме шляхом розгляду військовою частиною НОМЕР_1 документів і заяви наданих ОСОБА_1 та прийняття ними рішення про виплату їй грошового забезпечення, як матері військовослужбовця який зник безвісти.
Щодо доказів наданих позивачем на підтвердження факту перебування на утриманні сина ОСОБА_3 починаючи з 2016 року та по дату його зникнення безвісти 09.09.2023 року суд доходить наступного.
Для встановлення факту перебування особи на утриманні суду необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують отримання заявником допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування.
Такі обставини можуть бути підтверджені зокрема: листами ділового і особистого характеру, які містять відомості про перебування заявника на утриманні; довіреністю на право розпорядження грошовими коштами з рахунку; корінцями грошових переказів та іншими документами, які свідчать про одержання грошей або іншої допомоги (продуктових чи речових посилок тощо) від годувальника, які можна було б віднести до основного і постійного джерела засобів до існування.
Доказами дослідженими під час судового розгляду доводиться, що позивач та зниклий безвісти військовослужбовець ОСОБА_3 зв`язані родинними зв`язками, оскільки доводяться один одному сином та матір`ю.
ОСОБА_3 одружений з ОСОБА_7 з 28 квітня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Крім того судом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 29.07.2015 року по теперішній час, та проживавала з родиною сина з 29.07.2015 року по 2018 рік.
Разом з тим, суд зазначає, що надані документи хоча і підтверджують, що ОСОБА_1 проживала разом зі своїм сином за однією адресою, однак даний доказ не є достатньою обставиною для доведення заявлених вимог позивача в частині перебування її на утриманні сина.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 №22 старшого сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу, всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , та призначено на посаду командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Відомостей про офіційне працевлаштування та будь-який дохід ОСОБА_3 та відповідна можливість утримувати свою матір ОСОБА_1 у період з 2016 року до 01.03.2022 суду також не надано.
Також ОСОБА_1 на підтвердження факту перебування на утриманні сина надано банківські виписки з її карткового рахунку № НОМЕР_8 , згідно яких убачається факт перерахування ОСОБА_1 її сином на її матеріальне утримання, як вказувала позивач, 26.06.2022 року коштів в сумі 4975 грн., 10.07.2022 року - 1990 грн., 23.07. 2022 року -1005 грн., 10.08.2023 року - 10 000 грн., 04.09.2023 року - 3 000 грн., 04.10.2022 року -500грн та 17.01.2023 року- 15 000 грн. (а.с 20).
Таким чином, оцінивши надані позивачем докази на підтвердження заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що отримана від сина ОСОБА_3 допомога була постійним і основним джерелом засобів для її існування, зокрема нею не надано доказів перебування на утриманні сина та отримання від нього матеріальної допомоги до його мобілізації, а саме до березня 2022 року, як й не надано доказів на підтвердження понесення значних грошових витрат на лікування чи інші потреби, які б значно перевищували отримані нею доходи після мобілізації сина.
За таких обставин, у судовому засіданні обставини викладені в заяві, не знайшли свого підтвердження, а тому, суд проаналізувавши вищевказані докази у справі в їх сукупності та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об`єктивності, розумності та справедливості, вважає, що позивачем не доведено наявність обґрунтованих підстав для встановлення факту перебування на утриманні її сина ОСОБА_3 з 2016 року до моменту зникнення його безвісти за особливих обставин, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст. ст.4,18,19,76-81,259, 263-265, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міністерство оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту, перебування на утриманні, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 17 квітня 2025 року

Суддя С. І. Гринчак