Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, -

В С Т А Н О В И В:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та є абонентами ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в м. Слов`янськ, і користуються послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачують вартість спожитих послуг з опалення, що порушує право позивача на отримання плати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. За період з 01.03.2021 року до 01.02.2024 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідачів № НОМЕР_1 склала 23044,72 грн. Також відповідачам нараховано інфляційні втрати за період 01.03.2021 року до 01.02.2022 року у сумі 302,15 грн. та 3% річних за період з 01.03.2021 року по 01.02.2022 року у сумі 89,83 грн., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.03.2021 року до 01.02.2024 року у сумі 812,37 грн.; поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 84,00 грн., пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 42,00 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 35,00 грн., а також понесені позивачем судові витрати.

Тому на підставі вищевикладеного просить суд стягнути солідарно з відповідачів зазначену заборгованість з урахуванням 3 % річних, індексу інфляції та заборгованості з абонентського обслуговування, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтримав в повному обсязі вимоги за позовною заявою та фактичні обставини на яких вони ґрунтуються, просив суд розглядати справу за його відсутністю.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином та завчасно були повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до наданої до суду заяви про перегляд заочного рішення зазначили, що вони по 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , успадкували від ОСОБА_4 , а інша 1/2 частка вказаної квартири належить ОСОБА_3 , проте про даний факт не зазначено у позовній заяві та не враховано судом при прийнятті рішення. В подальшому, 27.01.2024 року, відповідачі подарували свої частки вищезазначеної квартири іншій особі. Тому, оскільки, відповідачі були власниками по 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , тому і утримувати майно зобов`язані згідно частки у праві спільної часткової власності на квартиру. Аналогічна ситуація стосується і нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань. Крім того, позивачем та судом не враховано, що відповідачі зареєстровані та проживають за іншими адресами, ніколи не були споживачами послуг теплової енергії за спірною адресою та договори про надання послуг з постачання теплової енергії не укладали.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з централізованого опалення. Підприємство засноване на спільній власності територіальних громад і знаходиться в управлінні Донецької обласної державної адміністрації.

На підприємстві позивача на ім`я відповідального наймача/власника відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , що відповідає квартирі за адресою АДРЕСА_1 , та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію.

Оскільки квартира АДРЕСА_2 , який приєднано до системи централізованого теплопостачання відповідачі - є споживачами житлово-комунальних послуг та на ці відносини поширюється дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» взаємодія між учасниками відносин у вказаній сфері здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 39, п. 40 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Згідно правової позиції постанови ВСУ від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13 та Постанови Верховного Суду України від 20.04.2016 року по справі № 6-2951цс15 споживач зобов`язаний оплатити послугу, якщо він фактично користувався ними. Отже, між боржником та стягувачем встановилися договірні відносини з приводу надання та користування теплової енергії.

Згідно з особовим рахунком, позивач за затвердженими тарифами здійснював нарахування заборгованості за надані відповідачам послуги, яка відповідачами погашалася не в повному обсязі. За період з 01.03.2021 року до 01.02.2024 року відповідачами були спожиті та не оплачені надані позивачем послуги з опалення загальною вартістю 23044,72 грн.

Як зазначено у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 351498631 від 23.10.2023 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з розміром частки по 1/4 є власниками на праві спільної часткової власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих 25.12.2012 року Другою слов`янською державною нотаріальною конторою.

Інша 1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтв про право власності № б/н від 13.07.2006 року, виданого Слов`янською міською радою, належить ОСОБА_3 .

За приписами ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є наступні: виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги. Таким чином, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку.

Непроживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації в цій квартирі не звільніє особу від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц.

Отже, судом встановлено, що в спірний період з 01.03.2021 року до 01.02.2024 року власниками квартири АДРЕСА_2 були відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 . Теплопостачальником відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я відповідача ОСОБА_2 .

В період 2021-2024 р.р. позивачем надавались послуги з централізованого опалення в будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до Довідки позивача від 14.02.2024 року, жодних звернень споживачів за особовим рахунком № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_2 , щодо не проведення стягнення з наданням документів відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022р. № 206 (зі змінами) до Обласного комунального - підприємства «Донецьктеплокомуненерго» - не надходило.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати послуг за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.03.2021 року до 01.02.2024 року утворилась заборгованість, розмір якої складає 23044,72 грн., заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 812,37 грн.,а також інфляційні втрати у розмірі 302,15 грн., 3% річних у розмірі 89,83 грн., що видно з розрахунку заборгованості за особовим рахунком, розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань.

Про здійснення нарахувань за надану теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період 01.03.2021 року до 01.02.2024 року позивачем кожного місяця протягом опалювального періоду було складено рахунки на оплату послуг, з яких зокрема вбачається період нарахування, сума нарахувань, обсяг теплової енергії на опалення квартири, обсяг теплової енергії на загально-будинкові потреби опалення, діючий тариф, та площа квартири. Тариф є регульованим, і встановлюється для ОКП «ДТКЕ» Донецькою обласною державною адміністрацією.

Дані рахунки містять всю необхідну та достатню інформацію для здійснення сплати заборгованості за надані комунальні послуги відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 року № 23, яким затверджено Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування відповідачу інфляційних втрат та 3 % річних за період з 01.03.2021 року до 01.02.2022 року, тобто до введення в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (із змінами і доповненнями) встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (із змінами і доповненнями) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктами 36, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 передбачено, що споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Згідно з підпунктом 5 п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року по справі № 401/710/15-ц.

Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Що стосується заперечення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу того, що вони утримувати майно зобов`язані згідно їх частки у праві спільної часткової власності на квартиру суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що даний позов підлягає задоволенню, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути солідарно заборгованість за теплову енергію в сумі 23044,72 грн. за період з 01.03.2021 року до 01.02.2024року, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 812,37 грн. за період з 01.03.2021 року до 01.02.2024 року, інфляційні втрати в сумі 302,15 грн. та 3% річних в сумі 89,83 грн. за період з 01.02.2021 року до 01.02.2022 року.

Суд звертає увагу на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції не гарантує встановлення обставин, на існуванні яких наполягає одна зі сторін. Крім того, хоча вказаний пункт зобов`язує суди обґрунтовувати їхні рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення (див. mutatis mutandis § 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine, заява № 4909/04), § 54 рішення цього ж суду від 28 жовтня 2010 року у справі «Трофимчук проти України» (Trofimchuk v. Ukraine, заява № 4241/03)).

В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем по справі понесені витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі на суму 84,00 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 35,00 грн. тому ці витрати слід стягнути з відповідачів на його користь.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, ст. 625 ЦК, ст. 68 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», , місцезнаходження: Донецька область, Краматорський район, м. Дружківка, вул. Космонавтів, 39, розрахунковий рахунок НОМЕР_5 , номер рахунка: НОМЕР_6 , код банку 320371, заборгованість за теплову енергію у розмірі 23044 (двадцять три тисячі сорок чотири) грн. 72 коп., заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 812 (вісімсот дванадцять) грн. 37 коп., втрати від інфляційних процесів у розмірі 302 (триста дві) грн. 15 коп., 3 % річних у розмірі 89 (вісімдесят дев`ять) грн. 83 коп., поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 84 (вісімдесят чотири грн. 00 коп., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 35 (тридцять п`ять) грн. 00 коп., а всього у розмірі 24368 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят вісім) грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», , місцезнаходження: Донецька область, Краматорський район, м. Дружківка, вул. Космонавтів, 39, розрахунковий рахунок НОМЕР_5 , номер рахунка: НОМЕР_6 , код банку 320371, витрати на оплату судового збору в розмірі 807 (вісімсот сім) грн. 47 коп., окремо з кожного.

Повний текст рішення виготовлений 24 квітня 2025 року.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко