Справа № 128/2131/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17 квітня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Саєнко О.Б., при секретарі Савченко Я.С.,

без участі учасників цивільної справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича та приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яку умотивував тим, що в травні 2023 він не зміг отримати заробітну плату на свій зарплатний рахунок, який відкрито у АТ «ПриватБанк». Звернувшись до банку, йому повідомили, що його банківські рахунки, у тому числі зарплатний рахунок, який є єдиним джерелом доходів для його сім`ї, заблоковано у зв`язку з наявним виконавчим провадження, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В.

Вказує, що в подальшому 31 травня 2023 року він звернувся із заявою про ознайомлення і зняття копій з матеріалів згаданого виконавчого провадження до офісу Приватного виконавця, де йому вручили лише постанову про відкриття виконавчого провадження № 68509620 та повідомили, що з матеріалами ВП за ідентифікаторами доступу, вказаними в постанові про відкриття ВП, він можу ознайомитись в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

При цьому, до 31.05.2023 позивач не отримував будь-яким способом жодного документу щодо відкриття ВП №68509620 ні власноруч, ні на адресу свого зареєстрованого місця проживання, яка відома приватному виконавцю. А матеріали справи, викладені в автоматизованій системі виконавчого провадження, підтвердження про направлення йому постанови про відкриття ВП не містять. На його заяву від 31.05.2023 про ознайомлення з матеріалами ВП № 68509620, доказів направлення боржнику постанови про відкриття ВП в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», також надано не було.

Зазначає, що отримавши документи із автоматизованої системи виконавчого провадження стало відомо, що підставою відкриття ВП став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 29.12.2021, зареєстровано в реєстрі за № 51416.

Вказує, що у спірному виконавчому написі зазначено, що пропонується звернути стягнення з боржника - ОСОБА_1 заборгованість за невідомим йому кредитним договором, який, начебто, було укладено 10.03.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс». Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.04.2021 року по 22.11.2021 року. Сума заборгованості становить 10598,00 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7000,00 гривень та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3598,00 гривень. Також з боржника стягується 650,00 гривень за вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Загальна сума до стягнення становить - 11248,00 гривень.

Зазначає, що вказаний вище кредитний договір в матеріалах виконавчого провадження не міститься, нотаріально не посвідчувався, більше того, у паперовій формі ним не укладався і фізично не підписувався.

Вважає, що при вчинені виконавчого напису, нотаріус порушив процедуру вчинення виконавчого напису та не перевірив безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, а тому позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. від 29 грудня 2021 року, зареєстровано в реєстрі за №51416, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості за Кредитним договором від 10.03.2021 року за період з 19.04.2021 року по 22.11.2021 року в сумі 10598,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 7000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 3598,00 грн., та 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

09.04.2025 у судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився; при цьому через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та в разі неявки представника відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача ТОВ ««Інстафінанс» повторно в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам; про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялися належним чином. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що постановив відповідну ухвалу.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. також в судові засідання не з`явилися по невідомим суду причинам; про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялися завчасно та належним чином.

Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 29.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. видано виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №51416, згідно якого з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №IU1320524 від 10.03.2021, укладеним з ТОВ «Інстафінанс», в розмірі 11248,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 7000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 3598,00 грн., та 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с.14).

На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В., 05.02.2022 постановою відкрито виконавче провадження №668509620, з виконання виконавчого напису №51416 виданого 29.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованість в загальному розмірі 11248 грн. (а.с.12).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц.

Із матеріалів справи судом установлено що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис в порушення вимог встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що між ТОВ «Інстафінанс» та відповідачем ОСОБА_1 дійсно було укладено кредитний договір №IU1320524 від 10.03.2021, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається та представником відповідача не адресу суду не скеровано жодних належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів про те, що при вчиненні напису нотаріус отримував відТОВ «Інстафінанс» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед товариством зазначені у написі, є безспірними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів безспірності заборгованості, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Тому, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а вищевказаний виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Також, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1610,40 грн. у рахунок повернення сплаченого судового збору за подання даного позову в сумі 1073,60 та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536,80 грн.

Окрім того, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за №51416 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» заборгованості за кредитним договором №IU1320524 від 10.03.2021, в загальному розмірі 11 248,00 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» (вул. Сурікова, 3а, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , у рахунок повернення сплаченого судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 1610,40 гривень (одна тисяча шістсот десять гривень 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Олена САЄНКО