ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/1281/25
№ провадження 2/646/1848/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.25 місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді Іщенко О. В.

за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1

представник позивачки ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій позивача та відповідача; заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 22 листопада 2008 року між нею та відповідачем Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 528.

Подружжя має спільну дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зазначила, що сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, які остаточно припинились у 2022 році.

На переконання позивачки, ведення спільного господарства та сумісне проживання з відповідачем є неможливим, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові, довіри та взаєморозуміння, подальше збереження сім`ї суперечитиме її інтересам.

Спір стосовно проживання дитини між сторонами відсутній.

З огляду на викладені вище обставини, ураховуючи положення статей 110 та 112 Сімейного кодексу України, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 листопада 2008 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 21 квітня 2025 року о 15:00 годині.

У судовому засіданні позивачка просила позовну заяву задовольнити та розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 листопада 2008 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Зазначила, що спору стосовно місця проживання дитини між подружжям немає.

Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній.

Відповідач не заперечував проти позовних вимог позивачки, уважав, що шлюб між ним та ОСОБА_1 може бути розірвано.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини справи; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 22 листопада 2008 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 22 листопада 2008 року було укладено шлюб, актовий запис № 528.

Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 24 червня 2009 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до пункту 10) Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частини першої статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому, суд ураховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03.12.2020 відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.

Отже, судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем давно припинені, проживають вони окремо, між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Спору про поділ майна подружжя та місця проживання спільної неповнолітньої дитини між сторонами у справі немає.

Ураховуючи викладене, суд уважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, і шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_3 22 листопада 2008 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, підлягає розірванню з підстав неможливості подальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить лише від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. У зв`язку з тим, що відповідачка не виявила бажання після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище, суд залишає їй прізвище, що було у шлюбі - « ОСОБА_6 ».

Відповідно до частини першої статті 134 Цивільного процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачкою заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених нею судових витрат, що складається з суми сплаченого судового збору.

Ураховуючи той факт, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на її користь суму судового збору у розмірі 1211,20 гривень, згідно з квитанцією про сплату № 0.0..1 від 12.02.2025.

Докази в підтвердження наявності інших судових витрат в матеріалах справи відсутні.

Підстави для негайного виконання рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову не застосовувалися.

Керуючись статями 110, 112 - 114 Сімейного кодексу України, статями 13, 141, 247, 265, 268 та 294 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 22 листопада 2008 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 528 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за квитанцією про сплату № 0.0..1 від 12.02.2025, сплачений на розрахунковий рахунок UA0020661, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), отримувач коштів ГУК Харк?в обл/мХар Основян/22030101.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 25 квітня 2025 року.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивачки: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя О. В. Іщенко