Справа № 464/5536/24 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А. М.
Провадження № 22-ц/811/3655/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2024 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У серпні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Фінансова компанія (далі ФК) «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №05266-02/2022 в розмірі 18865 грн. та за кредитним договором №312220 в розмірі 28252 грн. 50 коп., а всього: 47117 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №05266-02/2022, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільний телефону відповідача.

08.12.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №08122022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, які вказані в реєстрі, що додається до договору.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №08122022 від 08.12.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18865 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 11865 грн. заборгованість за процентами.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки первісного кредитора.

Також, 22.02.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №312220, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільний телефону відповідача.

29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29022024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Селфі Кредит» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, які вказані в реєстрі, що додається до договору.

Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28252 грн. 50 грн., з яких: 15000 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 13252 грн. 50 коп. заборгованість за процентами.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки первісного кредитора.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №05266-02/2022 від 06.02.2022 року в розмірі 18865 грн., заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №312220 від 22.02.2022 року в розмірі 28252 грн. 50 коп. та 3028 грн. судового збору, а всього 50145 грн. 50 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього 15000 грн. основної заборгованості за наданим кредитом №312220 від 22.02.2022 року та 427 грн. 50 коп. процентів за користування кредитом, що були нараховані з 22.02.2022 року по 24.02.2022 року, а також 7000 грн. основної заборгованості за наданим кредитом №05266-02/2022 від 06.02.2022 року, в решті позовних вимог відмовити.

Відповідач зазначає, що повідомляв суд про те, що він є учасником бойових дій, перебуває на службі в штурмовій бригаді Національної поліції України «Лють» (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») та виконує розпорядження в Донецькій та Луганській областях, спрямованих для забезпечення оборони України, у зв`язку із збройною агресією російської федерації, однак, через перебування в зоні ведення бойових дій не мав можливості надати такі докази.

Вважає, що на нього поширюються гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з п.15 ст.14 якого, проценти за користування кредитом не нараховуються.

Окрім того, вважає, що наданий позивачем розрахунок нарахованих процентів порушує вимоги п.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», який вказує, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Зауважує, що з наданого розрахунку вбачається, що позивач просив стягнути проценти з розрахунку процентної ставки 1,9% за кожен день, починаючи з 01.05.2022 року, що становило 285 грн. щоденно.

При цьому, наголошує, що стягнення з нього додатково процентів у розмірі 13252 грн. за користування кредитом прямо порушує ст.21 Закону України «Про споживче кредитування».

18.03.2025 року позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта. Вважає рішення законним та обґрунтованим, суд в процесі розгляду справи не припустився порушень ні норм матеріального, ні процесуального права.

Зазначає, що для припинення нарахування процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний був повідомити первісного кредитора про свій статус військовослужбовця та подати відповідні документи, однак, таким правом не скористався.

Додає, що на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Заборгованість за договорами була нарахована первісними кредиторами на підставі умов кредитних договорів та, в подальшому, дані нарахування було відступлено ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 01.04.2025 року, є дата складення повного судового рішення 11.04.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №05266-02/2022, згідно з яким відповідачу надано фінансовий кредит в розмірі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач (клієнт) зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надавався строком на 30 днів, тобто до 07.03.2022 року. Строк дії договору починався з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Сторони погодили розмір процентів за користування кредитом та порядок їх нарахування. Зокрема, відповідно до п.1.3 цього договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 182,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% на добу.

Згідно з п.1.7 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Також відповідно до п.2.2 договору, сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором.

Згідно з п.2.3 договору, у разі недотримання умов, встановлених п.1.4 цього договору, та/або в разі пролонгації кредиту, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до п.1.3 цього договору, при цьому, клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

У пункті 2.4 передбачено, що якщо відповідно до п.1.5 цього договору, клієнт прострочить виконання зобов`язання, або в разі пролонгації кредиту зі зниженою процентною ставкою, нараховані згідно умов Договору проценти підлягають перерахуванню за процентною ставкою 3,2% на добу з першого дня прострочення користування кредитними коштами та оплаті Клієнтом в повному обсязі на загальних умовах, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Пункт 2.5 договору передбачає, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

У пункті 3.3.3 договору сторони передбачили відстрочення виконання зобов`язання на строк 7/14/30 днів, за умови сплати для цього процентів до наведеного розрахунку: 7 днів 3% на добу від тіла кредиту; 14 днів 2,5% на добу від тіла кредиту; 30 днів 2,2 % на добу від тіла кредиту.

Відповідно до п.4.3 договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього договору, проценти, передбачені в п.2.4 договору, продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Зазначений договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» W354.

Згідно додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №05266-02/2022, сума кредиту за договором становить 7000 грн., проценти за користування кредитом 1050 грн., загальна вартість кредиту 8050 грн.

08.12.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №08122022, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №08122022 від 08.12.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 18865 грн., що складається з 7000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 11865 грн. заборгованості за процентами.

Із розрахунку заборгованості по кредитному договору №05266-02/2022 від 06.02.2022 року встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 внаслідок невиконання зобов`язань виникла заборгованість в розмірі 18865 грн., з яких: 7000 грн. сума заборгованості за основним боргом; 11865 грн. сума заборгованості за процентами.

Крім того, 22.02.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір №312220 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно до умов договору (п.1.3), сума кредиту (загальний розмір) складає: 15000 грн. Строк кредиту 15 днів (п.1.4). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплата процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п.1.5.1 вказаного договору, стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п.4.3 договору. Знижена процентна ставка становить 0,95% в день та застосовується відповідно до умов, визначених у п.1.5.2 договору.

Згідно з п.п.2.1, 2.2, 2.4 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Сума кредиту (його частина) перераховуються товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 22.02.2022 року або 23.02.2022 року. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів на погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.10.6 договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису повноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис споживача на Договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Отже, істотні умови договору №312220 від 22.02.2022 року містяться безпосередньо в цьому договорі, підписаному відповідачем одноразовим ідентифікатором.

Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, загальна вартість кредиту складає 17137 грн. 50 коп., з яких сума кредиту 15000 грн., проценти за користування кредитом 2137 грн. 50 коп.

На підставі договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Селфі Кредит» та відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №312220 від 22.02.2022 року в сумі 28252 грн. 50 коп., з яких: 15000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13252,50 грн. заборгованість за процентами.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №312220 від 22.02.2022 року, проценти за користування кредитом нараховані за період з 22.02.2022 року по 07.06.2022 року.

Відповідно до положень ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) в мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд першої інстанції правильно вважав доведеним, що кредитні договори підписані позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавців.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитні договори не були б укладеними сторонами, суд дійшов правильного висновку, що ці правочини, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених в письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21).

Після підписання електронним підписом кредитних договорів і прийняття акцепту оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариств виникли зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Як свідчать матеріали справи, позичальник ОСОБА_1 не заперечує як факту підписання вказаних вище договорів, так і отримання ним кредитних коштів на карту, зазначену ним при реєстрації на сайті.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано вважав встановленим факт отримання ОСОБА_1 кредиту за договором про надання фінансового кредиту №05266-02/2022 від 06.02.2022 року в розмірі 7000 грн., а за договором про надання споживчого кредиту №312220 від 22.02.2022 року в розмірі 15000 грн.

У справі, що переглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 , а саме: договори, укладені між первісними кредиторами та відповідачем, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», які у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за вказаними договорами в повному обсязі, суд першої інстанції не врахував наступного.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа №910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже, з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договорами про надання фінансового та споживчих кредитів, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.

За умовами договору про надання споживчого кредиту №05266-02/2022 від 06.02.2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , було передбачено надання кредиту в розмірі 7000 грн. строком на 30 днів.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує 182,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% (процентів) на добу.

Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за вказаним договором за 30 днів, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок, становить 1050 грн.

Правильність такого висновку підтверджується й додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №05266-02/2022 від 06.02.2022 року.

Пунктом 4.3. договору про надання споживчого кредиту №05266-02/2022 від 06.02.2022 року, яким передбачено нарахування процентів за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів знаходиться у розділі 4 договору, в яких передбачена відповідальність сторін та порядок вирішення спорів. Тобто, зазначений пункт не стосується предмету та строку дії договору. При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, положення п.4.3 договору після закінчення їх строку не можуть застосовуватися.

Водночас, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №05266-02/2022 від 06.02.2022 року в повному обсязі, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував, що за змістом ст.1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі №300/438/18.

Отже, нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вказаним вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду, тому рішення в означеній частині не може залишатись в силі та підлягає зміні, в сторону зменшення загального розміру заборгованості за вказаним кредитним договором: з 18865 грн. до 8050 грн., з яких: 7000 грн. за основною сумою боргу та 1050 грн. за процентами.

За умовами кредитного договору №312220 від 22.02.2022 року, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 , передбачено надання кредиту в розмірі 15000 грн., строком на 15 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, яка застосовується: в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація відповідно до п.4.3 договору.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того факту, що договір пролонговувався за ініціативою споживача. Водночас, встановлено, що мало місце автопролонгації відповідно до п.4.3.

Відповідно до п.4.3 вказаного договору сторони передбачили порядок автопролонгації строку кредиту та домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача.

Оскільки на дату закінчення п`ятнадцятиденного строку кредиту у ОСОБА_1 була наявна заборгованість по кредиту, то відповідно до п.4.3, строк кредиту було автоматично продовжено на 90 календарних днів з нарахуванням процентів, виходячи із ставки 1,9% в день, тому стягненню підлягає заборгованість по кредиту за період з 22.02.2022 року по 07.06.2022 року в розмірі 13252 грн. 50 коп., відтак, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №312220 від 22.02.2022 року є правильним й таким, що грунтується на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем розрахунок нарахованих процентів порушує вимоги п.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», який вказує, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч.4 цієї статті, не може перевищувати 1%, колегією суддів відхиляються, оскільки на час укладення договору про надання споживчого кредиту №312220 від 22.02.2022 року вказаної норми не існувало. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена пунктом 5 на підставі Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 року, який набрав чинності 24.12.2023 року

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що стягнення з ОСОБА_1 додатково суми процентів 13252 грн. за користування кредитом порушує ст.21 Закону України «Про споживче кредитування».

Статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит.

Зокрема, споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не заявляло вимоги до відповідача про стягнення неустойки (штрафу, пені), тому покликання на вказану норму є помилковим.

Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час укладення кредитних договорів), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Так, військовослужбовці, визначені пунктом 15 статті 14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме:

- звільнення від сплати процентів за користування кредитом;

- звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.

Відповідно до довідки Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») Національної поліції України №5586/59/16-2024 від 08.08.2024 року, ОСОБА_1 , перебуваючи з 01.05.2023 року на посаді інспектора роти №4 батальйону №1 полку управління поліції, з 10.07.2023 року по 15.01.2024 року, з 31 січня по 26 червня 2024 року перебував у службовому відрядженні у Донецькій та Луганській областях для виконання розпоряджень, спрямованих для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Із поданої довідки не вбачається, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також не є особою військовослужбовцем під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Перебування відповідача на службі в Національній поліції України, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, не є тотожним перебування на службі в складі Збройних Сил України. А відтак, положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на відповідача не поширюється.

Доказів того, що на час укладення договорів про надання фінансового та споживчого кредитів відповідач був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а також був військовослужбовцем під час дії особливого періоду, який брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, матеріали справи не містять.

Отже, в цій частині доводи та вимоги апеляційної скарги є також безпідставними.

Відповідно до статті 141 ЦПК України та з урахуванням наслідків розгляду справи апеляційним судом часткового задоволення позовних вимог позивача, з відповідача у користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2332 грн. 98 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 134 грн. 14 коп.

Згідно з ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Зважаючи на викладене, колегія суддів доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2198 грн. 84 коп. (2332,98 грн. 134,14 грн. = 2198 грн. 84 коп.), у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає зміні і в частині розподілу судових витрат.

В решті, визначених процесуальним законом підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2024 року в частині визначення розміру заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №05266-02/2022 від 06.02.2022 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», змінити, зменшивши його з 18865 гривень до 8050 гривень.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2024 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», змінити, зменшивши його з 3028 гривень до 2198 гривень 84 копійок.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 жовтня 2024 року в частині визначення загального розміру стягнення, присудженого з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», змінити, зменшивши його з 50145 гривень 50 копійок до 38501 гривні 34 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 11 квітня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич