ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/357/25 Справа № 182/6406/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 182/6406/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

заявник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»

заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року, яка постановлена суддею Багровою А. Г. в м. Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 вересня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В травні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» звернувся до суду із заявою про заміну сторони стягувача її правонаступником по цивільній справі № 182/6406/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, видачу дубліката виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення їх до виконання.

В обґрунтування заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» посилається на те, що 23 липня 2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», було укладено з відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір № 140.059/37-КЕК-08.

Згідно умов вказаного договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 10 000 дол. США з розрахунку 24,0% річних за користування кредитом на строк з 23 липня 2008 року по 22 липня 2010 року.

23 липня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 поручилась перед ПАТ «Кредитпромбанк» за виконання зобов`язання ОСОБА_1

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким право вимоги за кредитний договір № 140.059/37-КЕК-08 перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 06 квітня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 179 235,09 грн, відсотки за користування в розмірі 62 866,28 грн, а всього 242 101 грн 27 коп.

07 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» було укладено Договір № 2082/К про відступлення права вимоги, за яким в тому числі було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 140.059/37-КЕК-08.

Отже, ТОВ «Укрдебт Плюс» набув права вимоги до позичальників та їх поручителів за кредитним договором № 140.059/37-КЕК-08.

Заміна стягувача відбувається незалежно від того чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений виконавчий лист до виконання. Попередній стягувач не надав інформації щодо наявності виконавчий документів та не передав їх новому кредитору, згідно даних АСВП відкритих виконавчих проваджень про стягнення з боржників заборгованості немає. Сума заборгованості за рішенням суду у даній справі не стягнута, а тому виконавчий лист є невиконаним.

На підставі наведеного вище заявник просив суд замінити сторону стягувача ПАТ «Дельта Банк» її правонаступником ТОВ «Укрдебт Плюс» у цивільній справі № 182/6406/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, видати дублікати виконавчих листів та поновити строку пред`явлення їх до виконання.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про заміну стягувача, видачу дублікати виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення їх до виконання відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Укрдебт Плюс», посилаючись на необґрунтованість судового рішення про відмову у заміні сторони у виконавчому провадженні, внаслідок неповного дослідження доказів, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову про задоволення заяви товариства про його заміну, як сторони у виконавчому документі.

У скарзі зазначив, що кредитор може передавати свої права іншій особі на стадії виконання рішення. Така заміна відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Вказував, що норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, та не містить застережень щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні, а наявність не виконаного судового рішення не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Вважав, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження є правонаступництво у матеріальних правовідносинах.

Зауважував, що жодною нормою ЦК України, ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не передбачена пряма заборона щодо заміни стягувача у виконавчому листі, в тому числі після закінчення виконавчого провадження чи пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних законом інтересів.

Зазначав, що стягувач (попередній кредитор) ПАТ «Дельта Банк» пред`являв виконавчий лист № 182/6406/15-ц від 21 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 до примусового виконання, однак приватний виконавець Мосейко А.Г. 03 вересня 2019 року склала повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, отже строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався, тому з моменту повернення виконавчого листа стягувачу від 03 вересня 2019 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив три роки, тобто до 03 вересня 2022 року. При цьому апелянт зауважує, що відповідно до норм чинного законодавства строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження» перериваються у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року у справі № 182/6406/15-ц, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» були задоволені та з відповідачів солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 140.059/37-КЕК-08 у розмірі 242 101,27 грн. Вказане рішення набрало законної сили 10 червня 2016 року (а.с.63-64).

21 червня 20216 року на адресу ПАТ «Дельта Банк» за адресою вул. Горького, б.2, м.Дніпро, 49000 надійслано копію виконавчих листів та копію рішення суду (а.с.74).

07 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» було укладено Договір № 2082/К про купівлю продаж права вимоги, серед іншого право вимоги за Кредитним Договором № 140.059/37-КЕК-08 (а.с.96-98).

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним договором № 140.059/37-КЕК-08.

Звертаючись до суду з заявою про про заміну сторони стягувача її правонаступником, видачу дубліката виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення їх до виконання заявник посилався на заміну кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення від стягувача до заявника на підставі договору прав вимоги до боржника.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому відсутні підстави для його поновлення, що унеможливлює видачу дублікату виконавчого листа.

Відмовляючи у задоволені заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд виходив з того, що оскільки заявнику відмовлено у поновленні строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу, то задоволення такої заяви не призведе до виникнення у нового кредитора права на примусове виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частини перша та другастатті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та другастатті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ятастатті 442 ЦПК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першоїстатті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина першастатті 514 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цимЗаконом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п.17.4 Розділу ХІІІ«Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Велика Палата Верховного Суду у правовому висновку, викладеному у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19), зазначила, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (пункт 47).

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюютьсязаконом, а якщо вони не визначенізаконом встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України « Про виконавче провадження»).

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановленихстаттею 12 цього Закону(частина п`ята статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно довимог ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які, у свою чергу, оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як слідує з матеріалів справи, в АСВП відсутні відомості про виконавче провадження з виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року по справі № 182/6406/15-ц, яке набрало законної сили 10 червня 2016 року, а будь-яких доказів поважності причин пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання заявником суду не надано.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що стягувач (попередній кредитор) ПАТ «Дельта Банк» пред`являв виконавчий лист № 182/6406/15-ц від 21 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 до примусового виконання, однак приватний виконавець Мосейко А.Г. 03 вересня 2019 року склала повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, отже строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався, тому з моменту повернення виконавчого листа стягувачу від 03 вересня 2019 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив три роки, тобто до 03 вересня 2022 року а відповідно до норм чинного законодавства строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження» перериваються у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки на час ухвалення рішення Нікопольського міськрайонного суду від 06 квітня 2016 року, діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у статті 22 якого було визначено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом,

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом Укаїни «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Для пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону Укаїни «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6).

Як вбачається з матеріалів справи, річний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 21 червня 2016 року на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року, яке набрало чинності 06 червня 2016 року, спливав 06 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Отже, виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду в даній цивільній справі, міг бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили, а саме до 06 червня 2019 року, однак відомостой про пред`явлення виконавчих листів до виконання у вказаний строк суду не надано, тому собі факт повернення виконавчого листа стягувачу 03 вересня 2019 року, не свідчить про переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки вперше виконавчий лист до виконання був пред`явлений з пропуском строків, встановлених ст. 22 Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що заявником не надано доказів пред`явлення виконавчого листа до виконання відносно боржника ОСОБА_2 .

Вказане свідчить, що як ПАТ «Дельта Банк», так і його правонаступник у даних правовідносинах ТОВ «Укрдебт Плюс» протягом тривалого часу не цікавилися виконанням виконавчого листа у цивільній справі № 182/6406/15-ц, у зв`язку з чим і не вчиняли своєчасно процесуальні дії.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам у справі та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Укрдебт Плюс».

Матеріали справи свідчать, що заявник належними та допустимими доказами не довів своїх вимог. Жодних доказів, які б доводили поважність пропуску ним строку пред`явлення виконавчого документу до виконання представлено не було.

Посилання ТОВ «Укрдебт Плюс» на те, що поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, були ліквідація ПАТ «Дельта Банк» та неотримання ним постанови про повернення виконавчого документу, правильно судом першої інстанції не були прийняті до уваги.

Запровадження процедури ліквідації банку не може вважатися перешкодою для реалізації прав стягувача на примусове виконання судового рішення та не свідчить про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Направлення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу було здійснено за тією адресою, яку сам Банк зазначив для листування.

Суд апеляційної інстанції констатує, що заявником не було наведено об`єктивних, непереборних перешкод або істотних труднощів для пред`явлення ним виконавчого листа до виконання в установлені Законом України «Про виконавче провадження» строки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для поновлення ТОВ «Укрдебт Плюс» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та відсутності у зв`язку з цим підстав для видачі дублікату виконавчого листа та заміну сторони виконавчого провадження.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: