Справа № 367/356/25
Провадження №2-др/367/37/25
10 квітня 2025 року місто Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області у складі судді Білогруд О.О., при секретарі судового засідання Трофимчук С.М., розглянувши заяву представника відповідача про розподіл судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №367/356/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18.03.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено, ухвалено стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 понесені нею судові витрати за професійну правничу допомогу в сумі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.

20.03.2025 через підсистему "Електронний суд" (вх. № 13743 від 21.03.2025) до суду надійшла заява представника відповідача про розподіл додаткових судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №367/356/25, разом з доказами направлення позивачу. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.04.2025 заяву передано судді Білогруд О.О.

07.04.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшло до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Клопотання обґрунтоване тим, що відзив на позовну заяву разом із доданими до нього документами, в тому числі клопотанням про відшкодування судових витрат, позивач не отримував, оскільки знаходився на стаціонарному лікуванні, а тому не мав об`єктивної можливості бути присутнім під час розгляду справи. Відзив позивачу був направлений представником відповідача за трекінгом відправлення: 090, яке не вручене і повернулося відправнику, а судом це не досліджувалось. Позивач був відсутній за місцем реєстрації у зв`язку із лікуванням і тому не отримав цього листа, та як наслідок не подав клопотання про зменшення розміру таких витрат, які є дуже завищеними. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідну заяву представник відповідача про подання доказів на підтвердження витрат після винесення рішення, на думку ОСОБА_1 , не зробила. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вартість професійної правової допомоги адвоката Радченко-Онатій Н.М., на думку позивача, не відповідає вказаним вимогам Закону, оскільки не враховує складність справи, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, не є розумним та не враховує витрачений адвокатом час, та не відповідає складності справи, оскільки даний спір є малозначним. Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише «доведений» актами прийому-передачі гонорару, а й документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Вважає, що витрати в сумі 2000 грн за участь в судовому засіданні не відповідають критеріям розумної необхідності таких робіт та витрат на них, та свідчать про «штучне» збільшення обсягу можливої роботи. Оскільки протокол судового засідання не було долучено, тому не можливо з`ясувати тривалість 13.03.2025 судового засідання, оскільки актом приймання виконаних робіт передбачена 1 година участі в судовому засіданні. При визначенні суми відшкодування вважає, що потрібно виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також звертав увагу, що стороною відповідача не виконано процесуального обов`язку щодо направлення мені копії заяви про стягнення з мене судових витрат з доданими до неї доказами, що є самостійною підставою для залишення такої заяви без розгляду та повернення її.

Покликаючись на положення статей 81, 89, 137, 141 ЦПК України, правові позиції, викладені у Постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі 922/2685/19, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, а також рішення Європейського суду з прав людини «East/West Alliance Limited проти України», «Лавентс проти Латвії», зазначив, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. На підставі викладеного просив суд відмовити представнику відповідача у стягненні з ОСОБА_1 витрат на користь відповідача на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі, а заяву про стягнення таких витрат повернути без розгляду.

08.04.2025 від представника відповідача адвоката Радченко-Онатій Н.М. надійшло до суду клопотання про долучення доказів, а саме рішення від 21.07.2021 № 13/1/7 «Про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару» Ради адвокатів Харківської області». Разом з тим, 08.04.2025 від представника відповідача адвоката Радченко-Онатій Н.М. надійшло до суду клопотання про долучення доказів, а саме квитанції про доставку заяви про стягнення додаткових судових витрат до особистого кабінету ОСОБА_1 в системі "Електронний суд".

09.04.2025 до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Радченко-Онатій Н.М. про розгляд справи у її відсутність. Разом з тим, подала до суду додаткові пояснення у справі, зазначивши, що одночасно з подачею відзиву 04.02.25, під час розгляду зазначеної справи останньою, як представником, було заявлено клопотання про відшкодування понесених судових витрат у розмірі 7500 гривень та очікуваних судових витрат у розмірі 2000 гривень за 1 судове засідання у справі. Заперечень щодо зазначеного розміру Позивач, не заявляв. Докази направлення клопотання про відшкодування понесених судових витрат у розмірі 7500 гривень та прогнозованих у розмірі 2000 гривень, знаходяться у матеріалах цивільної справи (опис вкладення у цінний лист № 090 на ім?я ОСОБА_1 ). Тобто, позивачу достеменно було відомо про всю суму, яка підлягала стягненню з нього по рішенню суду, у разі відмови у задоволенні його позовних вимог. Додатково після ухвалення рішення, ОСОБА_3 подано заяву про ухвалення додаткового рішення з метою стягнення 2000 гривень судових витрат за судове засідання у справі, яке відбулося 13.03.2025. Відповідно до пункту 1.7 додатку № 1 до договору про правову допомогу від 01.01.2025 № 17, участь у судовому засіданні першої інстанції щодо майнового/немайнового спору складає від 2000 гривень за 1 судове засідання. Зазначений пункт не передбачає погодинної тарифікації, однак, зважаючи на тривалість судового засідання і фактичного його проведення, між сторонами було складено акт про тривалість судового засідання в 1 годину часу. Враховуючи заперечення позивача щодо неналежного його інформування про заяву про стягнення додаткових судових витрат, ОСОБА_3 07.04.2025 до його особистого кабінету в Електронному суді, який створений 02.04.2025, було направлено заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, про які заявлено під час подачі відзиву. Щодо тверджень позивача, про відсутність можливості у нього ознайомитися з матеріалами справи, у зв`язку з лікуванням (неотриманням відзиву з доказами судових витрат), не підтверджувалося жодним медичним документом та не виключало можливість такого ознайомлення через систему Електронний суд, зважаючи на створення такого кабінету Позивачем в подальшому. З приводу «об`єктивної неможливості бути присутнім на судовому засіданні», нівелюється заявою поданою до суду про слухання справи у його відсутність. Щодо тверджень про завищення представником своїх витрат взагалі є необ`єктивним по відношенню до оцінки праці адвоката. Так, звертала увагу, що у 2021 році Радою адвокатів Харківської області прийняті рекомендовані мінімальні ставки, відповідно до яких вивчення документів, правовий аналіз правочину, консультація, збір показів в порядку цивільного судочинства повинна була коштувати від 0, 5 мзп (станом на лютий 2025 року - 4000 гривень), складання та подача до суду відзиву в порядку цивільного судочинства, складання клопотання про відшкодування витрат правової допомоги повинно було коштувати від 0, 5 мзп (станом на лютий місяць 2025 року - 4000 гривень). Що відповідно до проведення судового засідання 13.03.2025 уже б складало суму у розмірі 8000 гривень, які адвокат застосовував зазначені мінімальної ставки. Після проведення судового засідання, ціна якого, відповідно до рекомендованих мінімальних ставок складала від 2 мзп, станом на березень 2025 року була б у розмірі 16 тис. гривень. Зважаючи на майновий стан відповідача адвокатом стягнуті суми, які значно зменшені у порівнянні з рекомендованими мінімальними ставками, прийнятими Радою адвокатів Харківської області у 2021 році та які до 2025 року не переглядалися. Такі рекомендації по Київській області не визначалися взагалі. Тому питання про збагачення відповідача за рахунок позивача не підтверджується об`єктивними обставинами, зазначеними вище. Разом з тим, твердження позивача про те, що вартість професійної правової допомоги адвоката не відповідає вимогам Закону, оскільки не враховує складність справи, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, не с розумним та не враховує витрачений адвокатом час, та не відповідає складності справи, оскільки спір є малозначним, є безпідставними та є способом уникнення цивільної відповідальності.

Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду на 10.04.2025.

Позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, подав до суду відзив на заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених відповідачкою у зв`язку з розглядом справи за його позовом до неї. Через підсистему «Електронний суд» подавав відповідні процесуальні документи, однак клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

З огляду на клопотання представника відповідача про розгляд за їх відсутності, а також у зв`язку з належним повідомленням позивача про день, час та місце розгляду, суд уважає про можливість розгляду заяви за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно із частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У частині третій статті 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 у справі №753/1203/18.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 9901/350/18 та постанові від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що до Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, стягнутих з нього за судовим наказом, виданим Ірпінським міським судом Київської області від 23.09.2025 у справі № 367/7089/24.

Представником відповідача адвокатом Радченко-Онатій Н.М. через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до якого, серед іншого було додано договір від 01.01.2025 № 17 про надання правничої допомоги, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Радченко-Онатій Н.М., додатком до якого є кошторис послуг, що надаються адвокатом, акт приймання-передачі виконаних робіт, також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а також клопотання про відшкодування судових витрат у якому зазначено про те, що відповідачем згідно договору про надання правничої допомоги станом на 04.02.2025 понесено витрати у сумі 7500 грн, очікуються витрати у сумі 2000 грн за 1 судове засідання у справі.

Судове засідання у справі 19.02.2025 відкладено за клопотанням сторони відповідачки, у судовому засіданні 13.03.2025 взяла участь представник відповідача Радченко-Онатій Н.М., за результатами розгляду суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, повідомлено, що рішення буде оголошено 18.03.2025. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18.03.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, стягнуто на користь відповідачки ОСОБА_2 понесені нею станом на 04.02.2025 судові витрати у розмірі 7500 грн.

20.03.2025 представник відповідача Радченко-Онатій Н.М. подала заяву про розподіл судових витрат у справі до якого додано акт приймання виконаних робіт, відповідно до договору від 01.01.2025 № 17, зокрема за послугу щодо представництва інтересів позивачки у справі № 367/356/25 у судовому засіданні 13.03.2025, а також квитанцію про оплату послуг у сумі 2000 грн.

Дослідивши матеріали справи, процесуальні документи з долученими доказами, подані сторонами, на підставі положень нормативно-правових актів, враховуючи правові висновки, викладені у рішеннях суду касаційної інстанції, а також позицію Європейського суду з прав людини, викладену у вказаних вище рішеннях, суд відхиляє доводи відповідача про необґрунтованість вартості послуг на правничу допомогу, як такі, що спростовуються матеріалами справи.

Також судом враховується, що позивач ОСОБА_1 особисто не одноразово подавав суду клопотання про розгляду за його відсутності, на момент ухвалення та розгляду справи відзив містив підтвердження про те, що позивачу було направлено його копію за адресою зареєстрованого місця проживання, інших адресу він не повідомляв ні суду, ні відповідачці, а тому судом не приймається його твердження про те, що представником відповідача не належно виконувалися обов`язки, визначені умовами договору та вимогами процесуального Закону.

Враховуючи, що представником відповідачки документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, ця справа відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України належить до малозначних справ, враховуючи обсяг робіт, виконаних адвокатом, і яка підтверджена поданими до суду документами, розмір гонорару адвоката загалом у сумі 9500 грн, відповідає критерію розумності їх розміру. З урахуванням складності цієї справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника відповідачки про ухвалення додаткового рішення та відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки рішенням суду від 18.03.2025 стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 7500 грн, то додатковому стягненню підлягають 2000 грн витрати, понесені відповідачкою за участь її представника у судовому засіданні 13.03.2025.

Керуючись статтями 137, 141, 263-265, 268, 270 ЦПК України,

ухвалив:

заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Радченко-Онатій Наталії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 367/356/25 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Білогруд