Провадження № 2/359/1041/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Бокей А.В.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека.194» адвоката Городько Павла Павловича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Аптека.194» про визнання інформації недостовірної, визнання оспорюваного правочину недійсним і застосу-вання наслідків його недійсності та встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив :

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 359/11844/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Аптека.194» про визнання інформації недостовірної, визнання оспорюваного правочину недійсним і застосу-вання наслідків його недійсності та встановлення факту, що має юридичне значення.

Вказаний позов, на підставі заяви ОСОБА_1 , ухвалою суду від 24 березня 2025 року залишено без розгляду.

24 березня 2025 року від представника відповідача - адвоката Городько П.П. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №359/11844/24, якою просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека.194» судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. 00 коп.

В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник відповідача адвокат Городько П.П. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог представника ТОВ «Аптека.194», враховуючи неспівмірно великий розмір заявленої правової допомоги. Крім того вказала, що до заяви не додано доказів офіційної сплати цих витрат відповідачем адвокату у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши думку позивача, повно і всебічно дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно вимог ст. 89 ЦПК України, приходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника відповідача - адвоката Городько П.П., з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 березня 2025 року ухвалою суду позов ОСОБА_1 до ТОВ «Аптека.194» про визнання інформації недостовірної, визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності та встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без розгляду. Вказана ухвала суду набрала законної сили, оскільки в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалась.

24 березня 2025 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, якою представник відповідача адвокат Городько П.П. просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека.194» судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. 00 коп.

На підтвердження і обґрунтування понесених стороною витрат суду надано : копію договору про надання правової допомоги від 26 квітня 2024 року укладеного між адвокатом Городько П.П. та ТОВ «Аптека.194», протокол узгодження переліку та вартості послуг за № 8 від 17 грудня 2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг за № 8 від 15 січня 2025 року; протокол узгодження переліку та вартості послуг за № 9 від 15 січня 2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг за № 8 від 18 лютого 2025 року.

Згідно п. 3 протоколу узгодження переліку та вартості послуг за №8 від 17 грудня 2024 року, вартість послуг адвоката складає 3000 грн. 00 коп. за одну годину роботи (а.с. 72-73).

Відповідно п. g. Акту приймання-передачі послуг за №8 від 15 січня 2025 року, 12 січня 2025 року адвокат вивчив матеріали, підготував та подав до Бориспільського міськрайонного суду Київської області відзив на позовну заяву по цивільній справі № 359/11844/24. Витрачений час - 3 години (а.с. 74- 75).

За змістом п. d. Акту приймання-передачі послуг за №9 від 18 лютого 2025 року, 28 січня 2025 року ОСОБА_2 представив інтереси відповідача ТОВ «Аптека.194» в судовому засіданні у цивільній справі №359/11844/24. Витрачений час - 1 година.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалісттів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Питання щодо розподілу судових витрат, в разі залишення позову без розгляду, може бути вирішено судом шляхом постановлення ухвали в порядку та на підставах, передбачених ст.142 ЦПК України з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України.

Загальне правило щодо компенсації витрат у разі залишення позову без розгляду передбачено ч.5 ст. 142 ЦПК України, згідно якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги щодо компенсації здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч. 1 ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених ч. 3 - 5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постанов-лення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.

Відповідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Верховний Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Саме факт подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорював-них прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

У заяві про ухвалення додаткового рішення суду, заявник не зазначив, які саме дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Вирішуючи питання щодо вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду із заявою про залишення його позову про визнання інформації недостовірної, визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності та встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість позову.

Верховний Суд виходить з системного тлумачення положень ч. 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України та зазначає, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуаль-ними правами.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про ухвалення додаткового рішення (про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу), суд вважає відсутніми підстави для покладення на ОСОБА_1 витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові за № 359/9512/17 від 12 листопада 2020 року.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо фактичного понесення відповідачем витрат на правничу допомогу.

З наданих доказів вбачається, що вказані витрати очікувано повинно бути понесено відповіда-чем у майбутньому, тобто фактично відповідачем витрати на сплату правничої допомоги не здійснено, а тому стягнення таких витрат буде суперечити диспозиції ч. 5 ст. 142 ЦПК України, в якій чітко вказано, що відповідач має право заявити вимоги про «компенсацію здійснених ним витрат», пов`язаних з розглядом справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення судом додаткового рішення за заявою представника відповідача Городько П.П. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 141, 142, 257, 260, 261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В ухваленні додаткового рішення за заявою представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека.194» адвоката Городько Павла Павловича щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Аптека.194» про визнання інформації недостовірної, визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності та встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Ухвалу суду виготовлено та проголошено 16 квітня 2025 року.

Суддя Яковлєва Л.В.