РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі - Желєвій Т.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатам" про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що станом на 22.10.2018 року він перебував у трудових відносинах із Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Егнергоатом», працював у відокремленому підрозділі «Запорізька атомна електрична станція» на посаді слюсаря з ремонту реакторно-турбінного устаткування.

Під час роботи на підприємстві 22.10.2018 року стався нещасний випадок, в результаті якого позивач отримав тілесні ушкодження.

За результатами розслідування 09.11.2018 року начальником Головного управління Держпраці у Запорізькій області затверджено Акт № 5 про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом.

Під час розслідування нещасного випадку відповідна комісія встановила наступні обставини: до настання нещасного випадку працівнику проведені всі необхідні інструктажі (вступний 24.12.2010 року, первинний 14.04.2011 року, повторний 03.10.2018 року, цільовий 22.10.2018 року), працівник пройшов навчання 25.09.2018 року, пройшов перевірку знань 25.09.2018 року, пройшов необхідні медогляди (попередній 14.12.2010 року, періодичний 08.10.2018 року); нещасний випадок стався у робочий час під час виконання змінного завдання за нарядом з «Ремонту гермодвері прим. С-249 в прим. С-246/3відм. 4.8»; вид події розрив шліфувального кругу, встновленого на пневматичну щліфувальну машинку; причиною настання нещасного випалку є: основна технічна недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки; супунті організаційні неяікісне розроблення, недосконалість інструкцій з охорони праці або їх відсутність; організаційна порушення трудової і виробничої дисципліни невиконання посадових обов`язків (24.1) з наведенням прізвищ посадових осіб, що допустили порушення трудової і виробничої дисципліни).

Вказуючи на завдання наведеними подіями моральних страждань, що полягали у тривалому відчутті болю, потребах лікувальних та реабілітаційних процедур, необхідності лікарського спостереження, втратою професійної працездатності, позивач просить стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатам" як правонаступника Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Егнергоатом» завдану моральну шкоду в сумі 750 000,00 грн.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження.

Згідно ухвали суду від 03.02.2025 року витребувано у Головного управління Державної податкової служби України в Запорізькій області інформацію відносно виплат, які надходили на рахунок ОСОБА_1 від Первинної профспілкової організації ЗАЕС () з 22.10.2018 року по 24.02.2022 року.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву із викладенням заперечень відносно заявлених позивачем вимог.

У відзиві сторона відповідача підтверджує обставини настання 22.10.2018 нещасного випадку на виробництві та складення 09.11.2018 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області за результатами розслідування нещасного випадку Акту № 5 про нещасний випадок, що пов`язаний з виробництвом (форма Н-1), та Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22.10.2018 о 13-10 (форма Н-5). Визнано, що позивачем втрачено 60% працездатності і встановлена 3 група інвалідності та призначена пенсія.

Відповідач вказує на відсутність вини підприємства у нещасному випадку, який стався під час виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, що, на думку учасника, виключає відшкодування заподіяної моральної шкоди через ушкодження здоров`я та втрату професійної працездатності.

Звертає увагу, що в ході розслідування нещасного випадку комісією було встановлено, що до нещасного випадку призвів розрив шліфувального кругу, встановленого на ПШМ. Шліфувальний круг був виданий позивачу 18.10.2018. 22.10.2018 при візуальному огляді шліфувальний круг не мав пошкоджень. Відповідно до протоколу опитування ОСОБА_1 робота шліфувальним кругом проводилася під кутом приблизно 45 градусів. Шліфувальні круги знаходяться в загальному користуванні та зберігаються разом із ПШМ в шафі для зберігання пневмоінструменту. На пошкодження бокової поверхні шліфувального кругу ОСОБА_1 не звернув увагу. Отже, з боку позивача наявна недбалість, яка призвела до нещасного випадку, якого можна було уникнути в разі перевірки бокової поверхні шліфувального кругу та встановлення нового шліфувального кругу, замість пошкодженого.

Відповідач також заперечує покладені в основу вимог про відшкодування моральної шкоди твердження позивача щодо неможливості ним реалізовувати свої наміри в професійній сфері. На думку учасника, вказані позивачем обставини щодо визнання переможцем конкурсу професійної майстерності «кращий за професією» і зайняття ІІІ місця в номінації «Кращий за професією висококваліфікований працівник» як передумови подальшого розвитку за відповідним напрямком не заслуговують на увагу, оскільки позивач не приймав участь в інших конкурсах професійної майстерності «кращий за професією», який щорічно проводився на Запорізькій АЕС (на думку відповідача позивачем була здійснена разова участь у конкурсі професійної майстерності). Додає, що позивач з 09.12.2013 і до нещасного випадку працював слюсарем з ремонту реакторно-турбінного устаткування 4 розряду, що свідчить про те, що з урахуванням зайняття ІІІ місця у конкурсі, керівництвом підстав для переведення його слюсарем 5 розряду, як більш кваліфікованого робітника, встановлено не було.

У відзиві сторона відповідача також вказує, що позивач не був звільнений з місця роботи, не втратив можливість заробляти на життя. Не зважаючи на отримання 3 групи інвалідності відповідач створив всі залежні від нього умови для можливості безпечного виконання позивачем трудових обов`язків з урахуванням лікарських висновків та рекомендацій та отримання гідної заробітної плати. Отже, твердження позивача щодо порушені права, зміст якого полягає у можливості кожної особи заробляти собі на життя працею, не відповідають фактично існуючим обставинам.

Крім того, 04.03.2022 місто Енергодар Запорізької області та Запорізька атомна електрична станція були захоплені військовими формуваннями російської федерації та перебувають в тимчасовій окупації. Енергодарська міська територіальна громада, в межах якої розташовані виробничі потужності відповідача, включена до «Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022. З моменту окупації ВП ЗАЕС працює в екстремальних умовах, майже весь час на мінімально допустимих потужностях, а з 11.09.2022 ВП ЗАЕС повністю зупинена. На теперішній час відповідачем втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії. Поряд з цим, АТ «НАЕК «Енергоатом» продовжує нести витрати з утримання об`єктів і персоналу ВП ЗАЕС (заробітна плата персоналу, матеріальне забезпечення невідкладних потреб безпечної експлуатації об`єктів тощо), не одержуючи від діяльності цього відокремленого підрозділу жодного доходу. Втрата виробничих потужностей ВП ЗАЕС, які виробляли майже половину електроенергії відповідача, вкрай негативно вплинули на фінансовий стан Компанії. Так, за період 2022 року ДП «НАЕК «Енергоатом» отриманий збиток в розмірі 6,75 млрд грн. За 2023 рік збиток склав 11 256 369 млрд грн. Незважаючи на це, відповідач продовжує відповідально ставитися до персоналу станції, впровадивши режим простою та здійснюючи виплату заробітної плати працівникам, які не уклали контракти з фейковою організацією «Эксплуатирующая организация «Запорожская АЭС», залишилися в окупованому рф місті Енергодар і матеріальну допомогу особам, які вимушені були виїхати на підконтрольну Україні територію. Так, позивач, після виїзду з м. Енергодар на підконтрольну Україні територію, отримав довідку про взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу, але в подальшому, (13.02.2024) після зміни місця знаходження (перереєстрований за новим місцем знаходження: м. Житомир, пр. Миру, 34/62), отримав іншу довідку № 1826- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно з довідкою № 28 від 10.01.2025 про нараховані та виплачені суми ОСОБА_1 в період з жовтня 2018 по грудень 2024 позивачу було нараховано 1 480 117,86 грн, в тому числі і в період окупації філії «ВП ЗАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», промислові потужності якої знаходяться в м. Енергодарі Запорізької області, в тому числі відповідачем були сплачені: - матеріальна допомога, як внутрішньо переміщеній особі, в розмірі 13 400,00 грн, з урахуванням спільного рішення № 221517/11 від 12.10.2022; - вимушений простій в розмірі 235 405,64 грн, з урахуванням спільного рішення № 221517/11 від 15.11.2022; - матеріальна допомога, як вразливій категорії, в розмірі 36 000,00 грн, на підставі спільного рішення № 242208/11 від 22.08.2024. Таким чином, незважаючи на зупинення роботи атомної станції, її окупацію військами рф, значні фінансові втрати та додаткове навантаження на інші філії та підрозділи, відповідач продовжує фінансово підтримувати свій персонал, намагаючись зберегти кадри до деокупації ВП ЗАЕС. Крім того, первинною профспілковою організацією ЗАЕС позивачу надавалася грошова допомога.

Вказуючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач заперечив наявність його провини як працівника у настанні нещасного випадку. За результатом надходження до суду від Головного управління Державної податкової служби України в Запорізькій області інформації відносно виплат, які надходили на рахунок ОСОБА_1 від Первинної профспілкової організації ЗАЕС, вказав на неможливітсь прийняття до уваги даних про такі виплати, оскільки, на думку учасника, їх виплати пов`язуються з характером взаємодії між професійною спілкою та її членами, у тому числі, позивачем, є наслідком сплати відповідачем обов`язкових внесків за відсутності доброї волі.

В судовому засіданні учасники підтримали власні вимоги та заперечення з підстав, наведених у письмових заявах по суті спору.

Судом встановлено наступні обставини.

Так, 14.04.2011 ОСОБА_1 згідно з наказом № 143 був прийнятий на роботу до ВП «Запорізька атомна електрична станція», яка на теперішній час є філією «Відокремлений підрозділ «Запорізька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», слюсарем з ремонту реакторно-турбінного устаткування 3 розряду на дільницю з ремонту устаткування СК-1,2 хімічного цеху. 09.12.2013 позивач переведений слюсарем з ремонту реакторно-турбінного устаткування 4 розряду на дільницю з ремонту устаткування СК-1,2 хімічного цеху. 22.10.2018 з позивачем стався нещасний випадок на виробництві. 09.11.2018 за результатами розслідування нещасного випадку Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області складені Акти № 5 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1), та Акт проведення соціального розслідування нещасного випадку, що стався 22.10.2018 о 13-10 (форма Н-5). Позивачем втрачено 60% працездатності і встановлена 3 група інвалідності та призначена пенсія.

Відповідні обставини визнаються сторонами, підтверджуються дослідженими судом письмовим доказами.

Статтею ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п.п. 1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку.

Згідно з ч.8 ст. 30 закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про охорону праці» (в редакції, чинній на час настання нещасного випадку) державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці» (у відповідній редакції) умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» (у відповідній редакції) роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на час настання нещасного випадку) встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як слідує з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з відповідними змінами) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оскільки за результатом розгляду справи знайшли свого підтвердження обставини перебування позивача у трудових відносинах із «Запорізька атомна електрична станція» та настання нещасного випадку, пов`язаного із виробництвом, під час перебування у трудових відносинах, при цьому, навмисні дії (бездіяльність) або груба необережність у поводженні із засобами праці з боку позивача як працівника, що могло, зокрема, утворити ризики настання нещасного випадку, дослідженими доказами - актом про нещасний випадок, актом про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, не доводяться, суд вважає необхідним вирішити питання про стягнення на користь позивача завданої каліцтвом моральної шкоди.

В даному випадку суд погоджується із доводами позивача про істотність змін в організації способу життя, потребах додаткових зусиль на реалізацію власних запитів у сфері трудової діяльності, а також у пов`язаних із цим за впливом матеріального забезпечення інших сферах побутового та соціального призначення. Так, ступінь втрати працездатності суттєво обмежує позивача у вільному виборі професійної діяльності, покладає додатковий тягар у пошуку трудових джерел надходжень як способу існування. Суд звертає увагу, що трудова книжка позивача містить запис від 10.12.2015 року у розділі «Відомості про заохочення» - визнаний переможцем конкурсу професійної майстерності «кращий за професією», зайняв ІІІ місце в номінації «Кращий за професією висококваліфікований працівник».

Слід визнати грунтовними твердження сторони позивача про безпосередній вплив вищенаведених змін на інші сторони життя, пов`язані із спілкуванням з рідними та оточенням, проводженням вільного часу, звичками.

Є зрозумілими зауваження про перенесення болісних відчуттів за наслідком травмування, оцінені судом докази вказують на проходження лікування та реабілітацію.

При цьому, суд вважає заявлені позивачем вимоги на відшкодування моральної шкоди не відповідними рівню отриманих страждань та вищевказаних змін, крім того, слід прийняти до уваги добросовісну поведінку відповідача, що проявилась у фактичному створенні умов для продовження безпечного виконання позивачем трудових обов`язків з урахуванням лікарських висновків та рекомендацій та отримання заробітної плати.

Вказуючи на такий характер поведінки відповідача суд одночасно відхиляє доводи сторони про необхідність прийняття до уваги відомостей щодо проведення виплат професійною спілкою.

Так, відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка) це добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).

Член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.

Професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Згідно зі ст. 44 Закону роботодавці зобов`язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективним договором та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці з віднесенням цих сум на валові витрати, а у бюджетній сфері - за рахунок виділення додаткових бюджетних асигнувань.

Отже, оскільки позивач був членом первинної профспілкової організації ЗАЕС, що передбачає утримання із заробітної плати членських внесків на користь профспілки, отримані в порядку взаємодії між професійною спілкою та їх членами кошти є окремим проявом зобов`язань як роботодавця так і професійної спілки, не свідчать про виключний характер поведінки таких учасників, не впливають на вирішення питання відшкодування моральної шкоди.

Керуючись принципом виваженості та справедливості, суд стягує з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 200 000,00 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатам", ЄДРОПУ 24584661, адреса: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 , на відкшодування моральної шкоди 200 000,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатам", ЄДРОПУ 24584661, адреса: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, на користь держави судовий збір в сумі 2000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов