Справа № 536/367/24
Провадження № 2/536/41/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Черненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Сперіус бум», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про стягнення заборгованості,

за участю:

представника позивача адвоката Морозової В.В.,

представника відповідача адвоката Білокінь О.О.,

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх кредитних зобов`язань. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.11.2019 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 укладено договір позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно Заяви-анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 8 від 09.01.2020, що акцептована відповідачкою 09.01.2020 шляхом підписання електронним підписом. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої ТОВ «Інфінанс» в подальшому було перераховано грошові кошти. Підписанням Договору позики відповідачка також підтвердила, що вона повністю ознайомилася з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-04/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № від 02.11.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 .

В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за Договором позики № від 02.11.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 .

Відповідачка в зазначені строки умови договору не виконала, кошти отримані за вказаним договором у погоджені сторонами в договорі строки не повернула, внаслідок чого станом на 09.01.2024 відповідачка має перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 83171,15 грн., а саме: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4499,99 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 78671,16 грн.

Разом з тим, враховуючи принцип розумності позивач прохає стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 54191,22 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4499,99 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 49691,23 грн.

29 лютого 2024 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 червня 2024 року за клопотанням представника відповідача адвоката Білоконя О.О. було визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр».

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 серпня 2024 року за клопотанням представника відповідача було залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Сперіус бум» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал».

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 серпня 2024 року з задоволенні клопотання представника позивача про продовження встановленого судом процесуального строку для подання відповіді на відзив разом з додатковими доказами було відмовлено.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09 вересня 2024 року за клопотанням представника позивача було витребувано докази з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2024 року за клопотанням представника відповідача було витребувано докази з Акціонерного банку «Південний».

В судовому засідання представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, обґрунтувавши доводами, викладеними в позові та наданих суду письмових поясненнях.

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з посиланням на доводи, викладені у відзиві на позов та клопотанні про врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Сперіус бум», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» уповноважених представників в судове засідання не направили, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки не повідомили.

Стороною відповідача було надано до суду відзив, де представник відповідачки заперечує проти заявлених позовних вимог, та вказує, що як слідує з матеріалів, наданих позивачем, зокрема документ під назвою «Пропозиція надання 11 траншу кредиту згідно заявки … від 9 січня 2020 р. … (оферта)» основні умови кредиту (траншу) наступні: (1) розмір кредиту (траншу) 4 500 грн., (2) строк користування кредитом (траншем) 30 днів ; (3) строк дії договору надання позики від 02.11.2019 року 3 роки ; (4) відсоткова ставка 1, 75 % за один день користування кредитом ; (6) загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 2 363 грн. На зворотній стороні міститься інший документ акцепт оферти з аналогічними умовами. Із умов наданого позивачем у розпорядження суду договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.11.2019 року, слідує, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем (п. 1.2 вище вказаного договору). При цьому в п. 1.6 зазначеного вище договору вказано, що максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Отже, траншем від 09.01.2020 року в сумі 4 500 грн. позичальник міг правомірно користуватись не більше 30 днів. При цьому розмір відсотків (процентів) за таке користування не може перебільшувати суму в 2 362 грн. 50 коп. (4 500 грн. * 1,75% * 30 днів), що узгоджується із загальною вартістю кредиту у грошовому вираженні. Таким чином, позивач за всіх умов в принципі не може вимагати сплати процентів за користування кредитом в сумі, що перевищує вище вказані 2 362 грн. 50 коп. за 30 днів користування кредитом (траншем), що в межах загальної вартості кредиту в грошовому вираженні в 2 363 грн., зафіксованої в оферті та в акцепті оферти (аркуш 7 позовних матеріалів), а також 4 500 грн. за тілом, а всього - 6 862, 5 грн. (4 500 грн. + 2 362 грн. 50 коп.). Окрім того зазначає, що на підтвердження переходу до позивача права вимоги акт приймання-передавання реєстру боржників, додаток № 2 до договору факторингу від 14.07.2021 року не надано. Також у доданому до позовних матеріалів платіжному дорученні № М1 від 14.07.2021 року на суму 1 561 454 грн. 09 коп. у графі Призначення платежу зазначено наступне: Оплата зг Договору відступлення права вимоги … У контексті спірних правовідносин фактор та клієнт вступали у відносини за договором факторингу, а не за договором відступлення права вимоги. Тобто, правовий зв`язок вище вказаного платіжного доручення та договору факторингу від 14.07.2021 року матеріалами справи не підтверджується. Окрім того, просить суд застосувати до спірних правовідносин позовну давність та вказує, що відповідачка після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » та звільнена від сплати судового збору, оскільки є законним представником дитини з інвалідністю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просив суд зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, із 17 000 грн. до 2 000 грн.

Від представника позивача надійшли письмові пояснення (в порядку ст.43 Цивільного процесуального кодексу України), де зазначено, що відповідно до умов Договору Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн., в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору. Щодо клопотання відповідачки про пропущення позивачем строку позовної давності заперечували та вказали, що строк дії договору позики 3 роки. Відповідно до умов Договору Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн., в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Таким чином, дата повернення кредиту 02.11.2022 року. Ні первісний кредитор, ні позивач не надсилали відповідачу вимог про дострокове погашення кредиту. Отже, моментом виникнення у позивача права на звернення з даним позовом та моментом початку перебігу позовної давності є невиконання умов договору, а саме 02.11.2022 року. Зауважили, що згідно з п. 11.2 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які є невід`ємною частиною Договору, сторони домовились, що позовна давність за всіма вимогами за цими Правилами та Договором становить п`ять років починаючи з дати, наступної за датою надання Фінансового кредиту (траншу), вказаною в Договорі, відтак позовна давність, встановлена законом, збільшена за домовленістю сторін відповідно до ст. 259 ЦК України і встановлена до 09.01.2025 року (5 років з дати отримання 11-го траншу 09.01.2020 р.). Більш того, навіть якщо починати відлік строку для кожного окремого платежу, які мали відбутись відповідно до Графіку погашення заборгованості, перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому воєнного стану. Окрім того, зазначають, що законом передбачені спеціальні правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Також, вказують щодо правомірності стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідачки в сумі 17 000,00 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив наступне.

02 листопада 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачкою ОСОБА_2 шляхом підписання електронним підписом було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (а.с. 5-7, т.1).

Умовами пункту 1.2. Договору сторони передбачили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

09 січня 2020 року відповідачка звернулася до ТОВ «Інфінанс» з пропозицією про надання 11 траншу кредиту згідно Заявки - анкети № від 09 січня 2020 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.11.2019 (оферта) (а.с 8, т.1).

Відповідно до акцепту оферти від 09 січня 2020 року на отримання 11 траншу кредиту згідно Заявки - анкети № від 09 січня 2020 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.11.2019 (оферта), ОСОБА_2 погодилася з умовами оферти на умовах, викладених в цьому Акцепті з використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису (а.с. 8 зворот, т. 1).

Умовами оферти передбачено розмір кредиту (траншу) у розмірі 4500 грн., строк користування траншем 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75%.

ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 4500 грн., в порядку передбаченому умовами акцепта на отримання 11 траншу, що підтверджується квитанцією за сплату № 46217625 від 09.01.2020 року, призначення платежу: зарахування 4500 грн. на банківську картку (а.с. 20 зворот) та випискою по рахунку відповідачки за період з 09.01.2020 по 14.08.2024, наданого АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 210-215, т.1), з якої вбачається, що 09.01.2020 на рахунок відповідачки було зараховано грошові кошти в розмірі 4500 грн.

Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Інфінанс» підтверджено, що клієнт ОСОБА_2 , 09.01.2020 була ідентифікована ТОВ «Інфінанс». Акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 9g6g9d, зазначений час відправки 09 січня 2020 року та номер телефону, на який було відправлено (а.с. 19 зворот, т. 1).

Вказана довідка, містить дані за якими можна ідентифікувати, що одноразовий ідентифікатор 9g6g9d, яким підписано акцепт оферти від 09 січня 2020 року на отримання 11 траншу кредиту згідно Заявки - анкети від 09 січня 2020 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.11.2019, належить саме відповідачці.

14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал було укладено договір факторингу №14-07/21 (а.с. 26-28, т.1), за яким, зокрема, право вимоги за кредитними договорами стосовно боржника ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

Відповідно до підпункту 6.1.4. зазначеного договору право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників (Додаток №2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.

На підтвердження виконання умов підпункту 6.1.4. вказаного договору позивачем надано акт приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за Договором факторингу №14-07/21 від 14 липня 2021 року, який є додатком № 2 до договору факторингу від 14 липня 2021 року №14-07/21 (а.с. 112, т. 1).

Також надано копію реєстру божників, який є додатком № 3 до договору факторингу від 14 липня 2021 року №14-07/21 та копію платіжного доручення № М1 від 14.07.2021 про перерахування ТОВ «Вердикт капітал» на рахунок ТОВ «Інфінанс» 1561454,09 грн., призначення платежу: «оплата за договір відступлення права вимоги №14-07/21 від 14.07.2021» (а.с. 28-30).

Згідно листа Акціонерного банку «Південний» від 03.12.2024 (а.с. 2, т.2), платіжне доручення № М1 від 14.07.2021 на суму 1561454,09 грн. було проведено 15.07.2021, платник ТОВ «Вердикт капітал», отримувач ТОВ «Інфінанс», призначення платежу: «оплата за договір відступлення права вимоги №14-07/21 від 14.07.2021».

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 32-34, т.1), за яким, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_2 за укладеними кредитними договорами, перейшло до ТОВ «Коллект Центр».

Відповідно до підпункту 5.2 вказаного договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4).

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року, який є додатком №4 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року №10-01/2023 та реєстр божників, який є додатком № 3 до вищевказаного договору (а.с. 34-37, т.1).

Відповідачка кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим, станом на 09.01.2024 відповідачка має перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 83171,15 грн., а саме: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4499,99 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 78671,16 грн., про що позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с. 21-25, т.1).

Згідно копії свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 , наданого стороною відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після держаної реєстрації шлюбу має прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 68, т.1).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, до ТОВ «Коллект Центр» перейшли права грошової вимоги до відповідачки за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.11.2019.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.11.2019 був укладений в електронному вигляді та Заява-анкета на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 8 від 09.01.2020, була акцептована відповідачкою 09.01.2020 шляхом підписання електронним підписом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язується вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Визначившись з характером спірних правовідносин, суд прийшов до висновку про доведеність позивачем як факту укладання кредитного договору, так і отримання відповідачкою грошових коштів у розмірі 4500 грн. на погоджених нею умовах Акцепту оферти від 09.01.2020 шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та не виконання останньою свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів.

Відповідачкою не надано суду доказів на спростування факту укладення вищевказаного договору та зарахування на її картковий рахунок кредитних коштів у сумі 4500 грн.

Між тим, суд враховує, що кредитні кошти надані відповідно до акцепту оферти від 09 січня 2020 року на отримання 11 траншу кредиту згідно Заявки - анкети № від 09 січня 2020 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.11.2019, а тому при визначенні умов Акцепту оферти на отримання 11 траншу від 09 січня 2020 року необхідно враховувати узгоджені умови договору фінансового кредиту від 02 листопада 2019 року.

Як встановлено умовами Договору № від 02 листопада 2019 року, а саме умовами пункту 1.2. Договору сторони передбачили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

З аналізу умов цього пункту вищевказаного Договору можливо зробити висновок, що кожен транш кредиту є окремим договором, термін повернення кожного траншу та строк користування визначено в умовах цього договору.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц.

Проаналізувавши умови Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 02.11.2019 встановлено, що кредитна лінія надається на строк 36 календарних місяців окремими частинами (траншами), строк користування якими визначається окремо: Додатком №1 та Додатком №2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатком №3 та Додатком №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

При цьому визначено, що максимальний строк користування траншем становить 30 днів.

На виконання умов договору, відповідачці було надано 11 транш в розмірі 4500 гривень.

Додатки (№1, №2, №3 та №4), про які йде мова у вищевказаному договорі надання позики та якими також визначено істотні умови договору, до цього договору позивачем не додані.

Строк користування траншем погоджений (конкретизований) сторонами в пропозиції (оферті) укласти договір та прийнятті такої пропозиції позичальником (акцепті), а також в заявці-анкеті від 09 січня 2020 року і становить 30 днів.

У пункті 7.4 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які додані до позову, зазначено, що повернення заборгованості здійснюється одним платежем по закінченні строку поточного кредиту (траншу), встановленого в Договорі.

Оскільки строк користування кожним траншем за договором є окремим, а відтак відсотки повинні бути сплачені за строк користування таким траншем.

Таким чином, з відповідачки на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 6862 грн. 49 коп., яка складається з 4499,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 2362,50 грн. - проценти за користування кредитом за 30 днів з розрахунку: 4500 грн. * 1,75% * 30 днів.

Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що ТОВ «Коллект Центр» не набуло право вимоги до відповідачки, оскільки в матеріалах справи наявні належні копії відповідних договору факторингу та договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, акти приймання-передавання реєстру боржників, реєстри боржників, платіжне доручення, які є підтвердженням передачі прав грошової вимоги до боржників до ТОВ «Коллект Центр».

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Стороною відповідача суду не надано доказів на спростовування презумпції правомірності договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 та договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023.

Щодо клопотання представника відповідачки про відмову у задоволення позову за пропуском строку позовної давності для звернення до суду з позовом, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості захистити своє право чи інтерес через суд.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності (частини четверта, п`ята статті 267 ЦК України).

Між тим, Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження №61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року у справі №728/1765/21 (провадження №61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Крім того, Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, з огляду на те, що з 02.04.2020 набрав чинності Закон, згідно з яким в Україні запроваджений з 12.03.2020 загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на усій території України, пред`явлення позову ТОВ «Коллект Центр» відбулося в межах позовної давності та на час подання позову перебіг позовної давності не закінчився.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідачки ОСОБА_6 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» підлягає до стягнення заборгованість за договором про надання позики № від 02.11.2019 в розмірі 6862, 50 грн.

Позивачем ТОВ «Коллект Центр» також заявлено про стягнення з відповідачки понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 17000 грн.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023, укладенийміж Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», платіжну інструкцію від 10.01.2024 про сплату послуг надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 (а.с. 49-51 т.1).

Згідно заявки про надання юридичної допомоги № 454 від 02.01.2024 сторони погодили вартість надання правових (юридичних) послуг по супроводу справи про стягення заборгованості з ОСОБА_2 на суму 17000 грн., а саме за надання усної консультації з вивченням документів 3000 грн., підготовка пропозиції 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 10000 грн. (а.с. 52, т.1).

Згідно витягу з акту №3 про надання правової допомоги до договору про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 вартість послуг за надання юридичної допомоги щодо відповідача ОСОБА_2 ТОВ «Коллект Центр» становить 17000 грн. (а.с 53, т.1).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час.

За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позову,з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 703/686/15-ц (провадження № 6-152цс17).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка є законним представником дитини з інвалідністю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією посвідченні серія НОМЕР_2 (а.с. 100, т.1).

З врахуванням викладеного, судові витрати сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що суд частково задовольнив позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр», а ОСОБА_6 згідно із п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, відповідно до вищенаведених правил та положень ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, позивачу належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати за розгляд справи в розмірі 383,65 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 512,514,525,526,610,611,1054,1055,1056-1,1077,1078 ЦК України, -

Ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Сперіус бум», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд 3, офіс 306, заборгованість за договором про надання позики № від 02.11.2019 в розмірі 6862 (шість тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 50 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог до ОСОБА_6 відмовити.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 383 (триста вісімдесят три) 65 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 18.04.2025.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд 3, офіс 306.

Відповідачка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

СуддяА. С. Река