Справа № 761/4513/25
Провадження № 2/761/5075/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами №100671009 від 22.11.2021 року, №3372015 від 22.10.2021 року у розмірі 36 661,93 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 22.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №100671009 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 1 000,00 грн, строком на 9 днів, зі сплатою 2% в день, комісія за надання кредиту 290,00 грн.

ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти, натомість взяті на себе зобов`язання в частині повернення грошових коштів не виконує, в строки, визначені кредитним договором, грошові кошти не повертає.

10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №10-02/2022-50, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги за кредитним договором №100671009 від 22.11.2021 року.

При цьому, 10.01.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» отримало право вимоги за кредитним договором №100671009 від 22.11.2021 року.

Як зазначає позивач, станом на 30.01.2025 року відповідач має заборгованість за кредитним договором №100671009 від 22.11.2021 року в розмірі 5 170,00 грн, з яких: 1 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3 880,00 грн - заборгованість за відсотками; 290,00 грн - заборгованість за комісією.

Крім того, 22.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №3372015. Відповідно до умов договору, ТОВ «Маніфою» надало відповідачу кредит у розмірі 3 950,00 грн, строком на 10 днів, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами.

ТОВ «Маніфою» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти, натомість взяті на себе зобов`язання в частині повернення грошових коштів не виконує, в строки, визначені кредитним договором, грошові кошти не повертає.

09.02.2022 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги за кредитним договором №3372015 від 22.10.2021 року.

При цьому, 10.03.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» отримало право вимоги за кредитним договором №3372015 від 22.10.2021 року.

Як зазначає позивач, станом на 30.01.2025 року відповідач має заборгованість за кредитним договором №3372015 від 22.10.2021 року в розмірі 31 491,93 грн, з яких: 3 950,00 грн - заборгованість за кредитом; 27 541,93 грн - заборгованість за відсотками.

А тому оскільки відповідач грошові кошти не повертає, для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в позові, тому суд на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.11.2021 між ТОВ «Мілоан» (далі - Кредитодавець, Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладено Договір про споживчий кредит №100767944 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору загальний розмір кредиту становить 1 000,00 грн.

Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 9 днів з 22.11.2021 року (строк кредитування).

Згідно п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 01.12.2021 року.

Згідно п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту 290,00 грн, яка нараховується за ставкою 29.00% від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 180,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Відповідно до п. 6.1 Договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний, зокрема, через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем.

Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Як встановлено судом, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 1 000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс».

Отже, судом встановлено, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Так, згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 , з яким було укладено договір №100671009 від 22.11.2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором W33665 (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора).

Укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти в розмірі 1 000,00 грн відповідно до умов п. 1.2 кредитного договору на його банківську картку, зареєстровану для цієї мети в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав в розпорядження відповідача грошові кошти в сумі 1 000,00 грн.

Також позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання виконав не в повному обсязі, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів, що станом на 30.01.2025 року складає загальну суму 5 170,00 грн, з яких: 1 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3 880,00 грн - заборгованість за відсотками; 290,00 грн - заборгованість за комісією.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів що сума заборгованості є меншою чи відсутня.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №10-02/2022-50, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги за кредитним договором №100671009 від 22.11.2021 року.

В подальшому, 10.01.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» отримало право вимоги за кредитним договором №100671009 від 22.11.2021 року.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та ОСОБА_1 був укладений договір у електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, факт отримання відповідачем кредитних коштів та перехід права вимоги до позивача.

У п. 1.5.1 Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 290,00 грн, яка нараховується за ставкою 29.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Таким чином, заборгованість з комісії в розмірі 290,00 грн також є обґрунтованою.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачу було нараховано заборгованість за відсотками в розмірі 3 880,00 грн станом на 02.01.2025 року.

Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 180,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 9 днів з 22.11.2021 року.

Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 9 днів, починаючи з дня укладення договору.

Даним договором не передбачено нарахування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 9 днів.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 180,00 грн (п. 1.5.2), а тому суд приходить до висновку, що саме зазначений розмір процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Суд вважає, що відповідно до п. 1.4 договору про споживчий кредит №100671009 від 22.11.2021 року термін повернення кредиту визначено 01.12.2021 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 02.12.2021 року по 02.01.2025 року відповідно до п. 1.6, 2.3.1.2 договору відсутні.

Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування відповідача за договором про споживчий кредит №100671009 від 22.11.2021 року був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому строк кредитування становив 9 днів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування у кредитодавця не було.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором №100671009 від 22.11.2021 року у розмірі 1 470,00 грн, з яких: 1 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 180,00 грн - заборгованість за процентами за період з 22.11.2021 року по 01.12.2021 року; 290,00 грн - заборгованість з комісії.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №3372015 від 22.10.2021 року необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2021 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем укладено договір позики №3372015 шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень частин 6 і 12 п. 1 статті 3, статті 12, п. 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», частини 1 статті 205 ЦК України).

Пунктом 2.1. договору позики передбачено, що за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж саму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Строк дії договору - період, на який укладається договір позики, що починає обчислюватися з дати укладення договору позики і спливає через три місяці після спливу строку позики.

Строк позики - період протягом якого позика передається у власність позичальнику, визначений договором. Початковий строк позики визначається п. 2.3.4. договору. Разом з тим, строк позики може бути продовжено шляхом укладення сторонами відповідної додаткової угоди.

Мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (п.2.3.2 договору).

Сума позики: 3 950,00 грн (п.2.3.3 договору).

Строк позики: до 01 листопада 2021 року (10 днів) (п.2.3.4 договору).

Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0,01 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (п.2.4.2 договору).

Базова процентна ставка за позикою фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою (п.2.4.4 договору).

Розмір процентів на прострочену позику фіксований: 1,01% від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (п.2.5 Договору).

Відповідно до Розрахунку за договором позики №3372015 від 22.10.2021 року (додаток №1) сторонами встановлено графік нарахування процентів за користування позикою в межах строку позики, де визначено суму нарахованих процентів (розмір акційний: 0,01 %) у розмірі 3,95 грн за 10 днів, а саме: з 22.10.2021 року по 01.11.2021 року.

Як встановлено судом, відповідач отримав кредит у сумі 3 950,00 грн на свою платіжну карту № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 115687975, призначення платежу: зарахування 3 950,00 грн на карту № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 26.10.2024 року платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів.

У п. 2.4.4. та п. 2.5. договору позики №3372015 від 22.10.2021 року чітко вказані і обмовленні проценти за користування позикою та прострочення сплати позики.

Пунктом 3.2.1 договору передбачено, що у випадку неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань проценти на прострочену позику нараховуються у розмірі визначеному п.2.5 договору, а саме у розмірі 1,01% від суми позики, за кожен день прострочення.

Тобто після 01.11.2021 року настало прострочення виконання зобов`язання по поверненню позики та фіксована ставка почала становити 1,01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики.

Відповідно до преамбули договору позики, строк дії договору - це період, на який укладається договір позики, що починає обчислюватися з дати укладення договору позики і спливає через три місяці після спливу строку позики, який може бути продовжений.

Отже, строк дії договору позики №3372015 від 22.10.2021 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 сплив через три місяці після спливу строку позики, тобто, 01.02.2022 року.

09.02.2022 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги за кредитним договором №3372015 від 22.10.2021 року.

При цьому, 10.03.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» отримало право вимоги за кредитним договором №3372015 від 22.10.2021 року.

Згідно з розрахунком ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 10.03.2023 року становить 27 541,93 грн, що складається з

заборгованості у розмірі 4 716,65 грн станом на 09 лютого 2022 року,

нараховані проценти за період з 09 лютого 2022 року по 09 січня 2023 року за відсотковою ставкою 1,99% в день у розмірі 26 332,64 грн,

нараховані проценти за період з 09 лютого 2022 року по 09 січня 2023 року за відсотковою ставкою 1,01% в день у розмірі 13 364,85 грн.

Разом з тим, враховуючи, що строк дії договору позики №3372015 від 22.10.2021 року, який укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 сплив через три місяці після спливу строку позики, тобто, 01.02.2022 року, суд вважає, що відсутні правові підстави для нарахування процентів після закінчення строку кредитування з 09 лютого 2022 року по 09 січня 2023 року.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором №3372015 від 22.10.2021 року у розмірі 8 666,65 грн, з яких: 3 950,00,00 грн - заборгованість за кредитом; 4 716,65 грн - заборгованість за процентами за період з 22.10.2021 року по 01.02.2022 року.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн. необхідно зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Коллект Центр» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору №02-09/2024-7 про надання правової допомоги від 02.09.2024 року; витяг з акту №4 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024 року на суму 13 000,00 грн; копію платіжної інструкції № від 13.01.2025 на суму 130 000,00 грн.

Водночас, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проаналізувавши зміст перелічених документів, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності, однак враховуючи, що позов був задоволений частково, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 3 593,20 грн.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 77-81, 141, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №100671009 від 22.11.2021 року станом на 30.01.2025 року у розмірі 1 470 (одна тисяча чотириста сімдесят) гривень 00 копійок та за кредитним договором №3372015 від 22.10.2021 року станом на 30.01.2025 року у розмірі 8 666 (вісім тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу в розмірі 3 593,20 грн та судовий збір в розмірі 669,55 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула