Справа № 278/673/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

Головуючого судді Буткевича М.І.

за участі секретаря судового засідання Мельниченко В.П.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позовна заява обґрунтована тим, що 21.11.2019 АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 7955 від 21.11.2019.

Банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 25 400,00 грн, строк кредитування становить 36 місяців і датою повернення кредиту є 21.11.2022. Відповідачка виконала свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії.

28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ "Цикл Фінанс", укладено договір факторингу № 28/03/24 згідно якого ТОВ "Цикл Фінанс" набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, в тому числі за кредитним договором № 7955 від 21.11.2019.

Оскільки, відповідач порушив умови договору, має заборгованість за договором позики №7955 від 21.11.2019 в розмірі 13 048, 21 грн., з яких: 8 800, 19 грн. сума заборгованості за основним боргом, 0,08 грн. сума заборгованості за відсотками та 4 247, 94 сума за комісією.

Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати зі сплати судового збору та 6 000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою суду від 27.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позові, проти заочного розгляду справи не заперечував (на звороті а.с. 6).

Відповідачка в судове засідання 08.04.2025 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем її проживання (а.с. 48), проте поштове повернувся до суду із відмітками «Адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 54-55).

Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, 08.04.2025 на підставі ст. 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту відкладено до 18.04.2025.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

В частинах 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 21.11.2019 АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №7955 (а.с.32).

Відповідно до п.1.1., 1.2. кредитного договору банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) в сумі 25 400,00 грн у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а відповідачка зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором.

Пунктом 1.2 кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 36 місяців з дня підписання договору, тобто до 21.11.2022 року включно.

Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і нараховується на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 21.11.2019 по 20.09.2020 5 % від суми кредиту, з 21.09.2020 по 20.06.2021 - 4 % від суми кредиту, з 21.06.2021 по 20.03.2022 3 % від суми кредиту, з 21.03.2022 по 21.11.2022 - 1,95 % від суми кредиту.

Згідно виписки по особовому рахунку за період з 21.11.2019 по 27.03.2024 ОСОБА_1 вбачається, що відповідачка користувалась наданими кредитними коштами (а.с. 12)

Оскільки відповідачем не оспорено факт укладення договору позики та його умови, то правильність і правомірність визначення інших зобов`язань за ним судом не оцінюється.

За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ "Цикл Фінанс", укладено договір факторингу № 28/03/24 згідно якого ТОВ "Цикл Фінанс" набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, в тому числі за кредитним договором № 7955 від 21.11.2019.

З наведено вище слід прийти до однозначного висновку про те, що до позивача перейшли всі права кредитора за договором позики № 7955 від 21.11.2019.

Оскільки, відповідач порушив умови договору, має заборгованість за договором позики № 7955 від 21.11.2019, за період з 21.11.2019 року по 21.06.2023 року в розмірі 13 048, 21 грн., з яких: 8 800, 19 грн. сума заборгованості за основним боргом, 0,08 грн. сума заборгованості за відсотками та прострочення комісії 4 247, 94 грн, на підтвердження надано розрахунок заборгованості (а.с. 36-38).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачка після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживала, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за договором позики.

Щодо судових витрат

Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір №43453613 від 02.01.2025 про надання правничої допомоги, додаткова угода до договору №43453613 від 02.01.2025 про надання правничої допомоги від 27.01.2025, акт прийому-передачі наданих послуг № 7955 від 27.01.2025 (а.с. 8-12).

Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати з надання професійної правничої допомоги в сумі 4 000,00 грн.

Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. На переконання суду понесені витрати не є завищеними або такими, що явно не співмірні із наданими адвокатом послугами.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом позов задоволений повністю, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268, 274, 277, 278, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" » заборгованість за кредитним договором № 7955 від 21.11.2019 в розмірі 13 048, 21 грн, яка складається з суми заборгованості: за кредитом 8 800, 19 грн, за відсотками 0, 08 грн., по комісії 4 247, 94 грн., а також стягнути судовий збір у сумі 2 422, 20 грн. та 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя М.І.Буткевич