Справа № 212/1752/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехти Р.В., за участю секретаря судового засідання Юшко А.М., в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ЧАСОВОЯРСЬКОЇ МІСЬКОЇ ВІЙСЬКОВОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ; третя особа: СУМСЬКА МІСЬКА ДЕРЖАВНА НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу із позовною заявою до ЧАСОВОЯРСЬКОЇ МІСЬКОЇ ВІЙСЬКОВОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ; третя особа: СУМСЬКА МІСЬКА ДЕРЖАВНА НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого повторно серії НОМЕР_1 від 21 січня 2025 року. Після смерті якого відкрилась спадщина, на 1/2 частки у праві спільної сумісної власності, а саме квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яку успадкувала після смерті свого чоловіка, мати Позивача - ОСОБА_3 , відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не оформила своїх спадкових прав у встановленому законом порядку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати Позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18 січня 2023 року. Після смерті матері відкрилась спадщина на всю квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . В шестимісячний строк Позивач звернулася до державного нотаріуса Сумської міської Державної нотаріальної контори, яка розташована у місті Суми по проспекту Тараса Шевченка, 3 з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №322/2023, однак у вчиненні нотаріальної дії відмовлено та 04 лютого 2025 року було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за вих. № 399/02-31, в резолютивній частині якої зазначено: «Відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ».

Оскільки в позасудовому порядку Позивачу неможливо вирішити питання оформлення прав на спадкове майно своєї матері, тому виникла необхідність у звернені до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 21 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі на 20 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року за клопотанням представника Позивача, адвоката Козіка К.П. призначено підготовче судове засідання, а також подальші судові засідання в режимі відео конференції з Ковпаківським районним судом м. Суми.

Ухвалою суду від 20 березня 2025 року за клопотанням адвоката Козіка К.П.. витребувано докази щодо спадкової справи та інформації про заведення спадкової справи після смерті батька Позивача і закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

За клопотанням представника Позивача, адвокатом Козіка К.П. від 08 квітня 2025 року на підтвердження обставин, викладених у позові до матеріалів справи приєднано наступні документи: Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №418876600 від 20 березня 2025 року, довідку КП «Бахмутське БТІ» від 27 березня 2024 №03/164, Витяг №80541470 зі Спадкового реєстру про відсутність відомостей про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Витяг №7 із Державного реєстру актів цивільного стану про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Лист Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції ВДРАЦС у м. Суми №31.16/34/203 СЛВ від 04 квітня 2025 року у відповідь на поданий адвокатський запит представника Позивача, Адвоката Козіка К.П., Нотаріально посвідчені заяви, показань свідків, за реєстровим № 514 від 02 квітня 2025 року, № 515 від 02 квітня 2025 року, Нотаріально посвідчені фотокопії-витягів сторінок оригіналів документів, що посвідчують особу свідків, за реєстровим № 492 від 03 квітня 2025 року, № 493 від 03 квітня 2025 року, Копії Витягів з реєстру територіальної громади №2024/007526521 від 27 червня 2024 р., №2024/007526464 від 27 червня 2024 р. що підтверджує відомості про місце реєстрації свідків, Витяг з Державного реєстру речових прав, індекс №383179954 від 17 червня 2024 року.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 29 квітня 2025 року не з`явився, попередньо направив заяву, в якій просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, а справу розглядати за його відсутності.

Третя особа в судове засідання призначене на 29 квітня 2025 року не з`явилася, на адресу суду направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності.

Позивач та його Представник в судове засідання не з`явився. Через систему «Електронний суд» подали заяву, про проведення судового засідання призначеного на 29 квітня 2025 року про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали і просили задовольнити в повному обсязі.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (виданого повторно) серія НОМЕР_1 від 21 січня 2025, після смерті якого відкрилась спадщина, на частку у праві спільної сумісної власності, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу №80541470 зі Спадкового реєстру, відомості про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

Спадкоємицею після смерті - ОСОБА_2 за законом стала його дружина, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 від 03 грудня 1968 року, ОСОБА_3 , відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не оформила своїх спадкових прав у встановленому законом порядку.

Факт спільного проживання ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , підтверджується також письмовими показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати Позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18 січня 2023 року.

Після смерті якої, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру загальною площею 54,02 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на вище вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 вересня 1996р., виданого органом приватизації житла Часовоярського вогнетривкого комбінату, про що зроблено запис в реєстраційній книзі №7-2016, який підтверджується Довідкою від 27березня 2024 №03/164 КП «Бахмутське БТІ».

Факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , дійсно доводяться Позивачу рідними батьками, підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 на ім`я Позивача, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №176 від 07 червня 1962 року.

Позивач змінила дівоче прізвище « ОСОБА_9 » на шлюбне « ОСОБА_10 », відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_5 від 22 березня 1989 р.

З матеріалів спадкової справи №322/2023, заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що Спадщину Позивач прийняла у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк шляхом подачі заяви від 13 червня 2023 року про прийняття спадщини до Сумської міської Державної нотаріальної контори.

Позивач є донькою померлої, а тому вона є спадкоємицею першої черги споріднення щодо спадкування її майна. Матеріалами справи підтверджено, що інші спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_4 - відсутні.

Таким чином, суд доходить до висновку, що спадщина належить позивачці з часу її відкриття за законом.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових (ст.ст. 15, 16 ЦК України) .

Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки, положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-20цс11 від 21 травня 2012р., який ухваленою за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як слідує зі ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в межах вирішення цивільно-правового спору.

Статтею ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1. умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартири, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4,5,13,19,76-81,89,133,141,258-259,263-265,279,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ЧАСОВОЯРСЬКОЇ МІСЬКОЇ ВІЙСЬКОВОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ; третя особа: СУМСЬКА МІСЬКА ДЕРЖАВНА НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ), право власності на квартиру загальною площею 54,02 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2025 року.

Суддя: Р. В. Дехта