Провадження № 2/537/290/2025
Справа № 537/5701/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючої судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Дьяченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

25.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб, укладений ними 01 червня 2018 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №469.

У позові ОСОБА_1 зазначила, що відповідач ОСОБА_3 проживає на території Крюківського району м Кременчука, а саме за її адресою по АДРЕСА_1 .

При цьому в обґрунтування позову зазначено, що 01 червня 2018 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з громадянином Турецької Республіки Чалли Онураом у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №469. У шлюбі проживали разом з 2018 до 2021 року за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Народили спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Але спільне життя не склалося. Тому припинили шлюбні стосунки у грудні 2021 року, й відповідач ОСОБА_3 пішов проживати за іншою адресою: АДРЕСА_2 . З того часу зв`язок між подружжям втрачено. Тому ОСОБА_1 звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом про розірвання шлюбу. Підсудність визначила на підставі ст.76, ст.60, ст.63, ст.64 ЗУ «Про міжнародне приватне право»

На виконання вимог ст.187 ЦПК України, суд установив, що відсутня інформація про зареєстроване місце реєстрації на території України відповідача громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №868300 від 28.10.2024 року, листом Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №7918/01-27 від 05.11.2024 року.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.12.2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Визначено, що справа підсудна цьому суду на підставі ч.2 ст.28, 497 ЦПК України за місцем проживання позивача, яка має малолітню дитину.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без руху. Надано позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме на виконання вимог п. 2 ч.3 ст.175, ч.1, ч.5 ст.177 ЦПК України, необхідно зазначити у позові: 1) зареєстроване місце проживання у Турецькій Республіці відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Хаккярі, громадянина Турецької Республіки, 2) відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача, 3) доказ надсилання відповідачу копій поданих до суду документів за його зареєстрованим місцем проживання.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.03.2025 року постановлено витребувати у позивача ОСОБА_1 докази про зареєстроване місце проживання у Турецькій Республіці відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, уродженця Хаккярі, громадянина Турецької Республіки.

09.04.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Глушко З.І. надійшла заява в якій повідомлено про неможливість виконати ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.03.2025 року про залишення позову без руху та про витребування доказів. Просили позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_5 розглянути та задовольнити, не позбавляти ОСОБА_1 права на звернення до суду за судовим захистом. Не заявлено клопотань на реалізацію права витребувати докази, за відсутності у позивача можливості самостійно їх подати суду.

В судові засідання учасники справи чи їх представники не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.

У ст. 8 ЦПК України наведено принцип здійснення судочинства: відкритість інформації щодо справи. Так, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Тому у ст.376 ЦПК України визначено обов`язковою підставою для скасування судового рішення порушення норм процесуального права, коли справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно зі статтею 211 ЦПК України, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Порядок виклику та вручення судових повісток визначено у статтях 128, 130ЦПК України.

Частиною 1, 3статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно з частиною 5 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

У розділі XI ЦПК України наведено особливості провадження у справах за участю іноземних осіб.

У ст. 498 ЦПК України установлено, що у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

У ст.499 ЦПК України наведено вимоги до змісту і форми судового доручення про надання правової допомоги. Так, зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги мають відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено - вимогам частин другої - четвертої цієї статті, зокрема у судовому дорученні про надання правової допомоги зазначаються прізвище, ім`я, по батькові та рік народження фізичної особи або найменування юридичної особи, відомості про їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, а також інші дані, необхідні для виконання доручення.

Тобто у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 498 ЦПК України). Аналогічна за змістом норма міститься у ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, у роз`ясненнях в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-754/0/4-13 "Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом".

Як встановлено вище, відповідач у справі ОСОБА_3 є іноземцем, громадянином Турецької Республіки, не має постійного зареєстрованого місця проживання в Україні, тобто приватно-правові правовідносини, що виникли між сторонами, мають ознаки іноземного елементу у розумінні Закону України «Про міжнародне приватне право».

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном встановлений Гаазькою Конвенцією, яка ратифікована Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» від 19 жовтня 2000 року з відповідними заявами та застереженнями, а також Угодою між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, 2000. https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/792_600#Text

Статтею 2 Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах передбачено, що Договірні Сторони призначають центральні органи для надання правової допомоги одна одній згідно з цією Угодою. Центральним органом з боку Республіки Туреччина є Міністерство юстиції Республіки Туреччина, з боку України Міністерство юстиції України. Компетентні органи Договірних Сторін зносяться через їхні центральні органи з метою виконання цієї Угоди.

У ст. 6 Угоди зазначено вимоги до змісту Запиту про правову допомогу, які зокрема має включати: a) назви запитуючих та запитуваних органів; b) природу процесуальних дій, необхідних для доказу, надаючи всю необхідну інформацію тощо; c) імена, постійні адреси (місце проживання або місцеперебування); громадянство та вид діяльності сторін в процесуальних діях, та їх представників, якщо такі є.

Статтею 8 Угоди визначено, що запит про вручення документів має містити повну адресу отримувача та документи, які потрібно вручити. Якщо документ не може бути вручений за адресою, зазначеною в запиті про вручення, то запитуваний орган вдається до необхідних заходів щодо встановлення дійсної адреси. Якщо дійсну адресу встановити неможливо, то запитувана Договірна Сторона інформує про це запитуючу Договірну Сторону та повертає документи останній. Підтвердження вручення документів оформляється відповідно до вимог законодавства запитуваної Договірної Сторони. У підтвердженні повинні бути зазначені дата й місце вручення, а також ім`я особи, яка отримала документ.

Згідно зі статтею 2 Гаазької Конвенції доручення щодо вручення документів за кордоном надсилаються безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою Орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках (стаття 3 Гаазької Конвенції).

Відповідно до статті 5 Гаазької Конвенції центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Згідно із статтею 6 Гаазької Конвенції центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції. У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню. Запитуючий орган може вимагати, щоб підтвердження, яке було складене не Центральним Органом або судовим органом, було скріплено підписом представника одного з цих органів. Підтвердження направляється безпосередньо запитуючому органу.

Відповідно до статті 15 Гаазької Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави. Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-виклику, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням вимог статей 8, 12, 13, 15, 17, 43, 49, 128,130 ЦПКУкраїни.

Обізнаність відповідача шляхом його інформування позивачкою засобами приватної переписки не можна ототожнювати з належним повідомленням відповідача судом у передбаченому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи.

Надсилання позивачем чи її представником копій позовної заяви з додатками на адресу, за якою відповідач ніколи не мав зареєстрованого місця проживання, коли навіть відсутні докази про його фактичне проживання за цією адресою, не є виконанням обов`язку, покладеного на позивача у ч.1 ст.177 ЦПК України при зверненні до суду через систему «Електронний суд».

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Суд першої інстанції зобов`язаний забезпечити право відповідача знати про час і місце судових засідань, для забезпечення його права на доступ до правосуддя та дотримання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).

Отже зі змісту наведених вимог вбачається, що відповідач громадянин Турецької Республіки ОСОБА_2 має бути повідомлений про місце і час розгляду справи, отримати копію позовної заяви, зокрема, шляхом надання відповідного судового доручення компетентним органам іноземної держави Турецької Республіки, при цьому у змісті доручення зазначити зареєстровану адресу проживання відповідача.

Проте виконати наведені вимоги суд не має можливості, оскільки позивач в порушення вимог п. 2 ч.3 ст.175, ст.177 ЦПК України не зазначила у позові інформацію про зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача, поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, не подала суду допустимі та належні докази про направлення відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання копій позову з додатками.

Позивачем ОСОБА_1 не виконані ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.03.2025 року про залишення позову без руху та про витребування доказів, а саме НЕ зазначено у позові: 1) зареєстроване місце проживання у Турецькій Республіці відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Хаккярі, громадянина Турецької Республіки, 2) відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача, 3) доказ надсилання відповідачу копій поданих до суду документів за його зареєстрованим місцем проживання у Турецькій Республіці. Не надано суду докази про зареєстроване місце проживання у Турецькій Республіці відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Хаккярі, громадянина Турецької Республіки, а в разі їх відсутності у позивача не використано процесуальні засоби, надані ст.84, ст.498 ЦПК.

Так, згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

До відкриття провадження у справі якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175і177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. (ч.3 ст.185 ЦПК України).

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених устаттях 175і177цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Оскільки судом установлено, що відповідач є громадянином Турецької Республіки та не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання/перебування на території України, а позивач не зазначив у позові зареєстроване місце проживання відповідача у Турецькій Республіці, а не зазначив відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, а також при поданні до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач не додав до позовної заяви доказ надсилання відповідачу копій поданих до суду документів за його зареєстрованим місцем проживання, тому суд вважає, що подана заява не відповідає вимогам п. 2 ч.3 ст.175, ч.1, ч.5 ст.177 ЦПК України.

Зазначені недоліки позивач не усунув у строк, встановлений ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.03.2025 року.

Суд критично відноситься до доводів представника ОСОБА_6 про неможливість обмеження права позивача на звернення до суду за захистом з позовом про розірвання шлюбу, оскільки таке право позивача не може бути реалізовано за рахунок порушення права відповідача знати про місце і час розгляду справи, захищати свої права перед судом, що суд не може забезпечити з підстав порушення саме позивачем визначених Законом обов`язків надати інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача та засоби зв`язку з ним.

Отже, відповідно до положень п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст.175,177,185,257,260,352,353ЦПК України,суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Направити ухвалу учасникам процесу.

Інформація про сторони

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дошлюбне прізвище ОСОБА_7 , громадянка України, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 22.06.2018 року органом 5317, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Турецької Республіки.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 06.05.2025 року.

Суддя Мурашова Н.В.