Справа № 954/772/23
Номер провадження 2/954/155/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Каневського В. О.,

представника позивача Водолазького А. Ю.,

представника відповідача Уланівського С. Є.,

за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Виклад позовних вимог у позові стороною позивача.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 10.05.2018, згідно з якою відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умовами договору передбачено обов`язок позичальника погашати боргові зобов`язання за кредитом щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Однак, в порушення умов договору, відповідач станом на 15.04.2023 має заборгованість у розмірі 961306,76 грн, з яких: 799971,26 грн заборгованість за тілом кредита, 161335,50 грн заборгованість за простроченими відсотками. Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі за кредитним договором №б/н від 10.05.2018 та судові витрати у розмірі 14419,60 грн.

Виклад позиції позивача.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначено, що банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань:

1. Рішенням ВРП України від 30.05.2023 № 566/0/15-23;

2. Розрахунком заборгованості;

3. Випискою по рахунку;

4. Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку;

5. Довідкою про видані картки

6. Копією заяви позичальника;

7. Паспортом споживчого кредиту;

8. Витягом з «Тарифів»;

9. Витягом з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання;

10. Копією наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів» у редакції, що діяла на момент підписання заяви;

11. Копією документу, що посвідчує особу Відповідача.

Між Банком та Відповідачем в електронному вигляді було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку особисто підписаної Позичальником за допомогою стилусу на планшеті, а також Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку. Підписавши анкету-заяву, Клієнт згоден на використання електронного підпису стилусом для завірення копій документів. Укладення договору в електронному вигляді не суперечить нормам чинного законодавства. Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Виклад заперечень відповідача.

Представник позивача надав відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначив, що в позовній заяві позивач посилається на підписання Відповідачем в електронній формі анкет-заяв та заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. До позовної заяви додані паперові копії електронних доказів, анкет-заяв та заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які в порушення ч. 3 ст. 100 ЦПК України не посвідчені у порядку, передбаченому законом та не вважаються доказом. Таким чином, паперові копії електронних доказів, анкет-заяв та заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, додані до позовної заяви, не є доказами та не повинні братись судом до уваги під час розгляду справи. За відсутності у матеріалах справи належним чином поданих електронних доказів щодо факту підписання Відповідачем анкет-заяв та заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відсутні підстави для висновків про наявність договірних правовідносин між Позивачем та Відповідачем. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для нарахування процентів, а на отримані грошові кошти за карткою поширюються положення ст. 1212 ЦК України. Це у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог банку у даній справі про стягнення заборгованості, належні докази укладення якого банком не надані.

Окрім того, 03.05.2022 близько 09 год. 00 хв. група невідомих озброєних осіб у камуфляжній формі збройних формувань окупаційних військ проти волі Відповідача відкрито увійшли до домоволодіння Відповідача по АДРЕСА_1 . Зв`язавши його, із погрозою застосування зброї та насильства, незаконно заволоділи, зокрема, банківською картою Приватбанку, випущеної на його ім`я, яка є офіційним документом, моїм мобільним телефоном марки iPhone 13, номер НОМЕР_1 , до якого був прив`язаний мобільний додаток «Приват24» з доступом до проведення операцій за вказаною банківською картою.

В подальшому з його банківської карти за рахунок кредитного ліміту невстановленими особами було протиправно списано без відома відповідача та дозволу у період з 03.05.2022 по 06.05.2022 включно кошти на загальну суму 166434,32 грн (сто шістдесят шість тисяч чотириста тридцять чотири гривні 32 копійки), а саме: 03.05.2022 здійснено переказ 24924,92 грн на карту ПриватБанку на користь одержувача - ОСОБА_2 ; 06.05.2022 здійснено переказ 135000,00 грн на карту ПриватБанку на користь одержувача - ОСОБА_3 ; у період з 03.05.2022 р. по 06.05.2022 р. також були списані грошові кошти на загальну суму 6 509,40 грн. на поповнення мобільних операторів, на оплату АЗС, ресторану, в розмірах, вказаних у Банківській виписці Приватбанку по картці НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) за період з 01.05.2022 р. по 14.12.2023 р. від 14.12.2023 р. № KE5C2QAI9FDGM1UP.

Додатково до вказаних сум банком нарахована комісія в розмірі 4797,75 грн за здійснення переказів грошових коштів.

За вказаним вище фактом протиправного заволодіння грошовими коштами на картці НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) Відповідач звернувся до Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві із заявою про факт вчинення кримінального правопорушення. (копія додається).

10.01.2024 слідчим Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві Мілкош Г.В. внесені відомості до ЄРДР за №0000168 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

За таких обставин рішення у даній справі до завершення розслідування обставин протиправного заволодіння невідомими особами грошовими коштами на картці Відповідача є передчасним. В підтвердження зазначеного надав виписку по картці/рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC8 від 24.12.2019 за період 01.05.2022 14.12.2023, копію заяви про факт вчинення кримінального правопорушення та копію витягу з ЄРДР (номер кримінального правопорушення: 0000168).

Також, представником відповідача було подано заяву, за якою слідує зі змісту позовної заяви у даній справі та додатків до неї в обґрунтування факту укладення між Позивачем та Відповідачем договору про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору шляхом приєднання Позивачем надані незавірені представником Позивача ксерокопії наступних електронних документів:

1. Анкета-заявление від 10.08.2018 о присоеденении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке.

Щодо наявності оригіналу вказаного електронного доказу, у позові вказано наступне. «Відповідно до Наказу Про впровадження в промислову експлуатацію актуалізованої процедури передачі документів до архіву банку від 19.07.2011 та Наказу Про узгодження проекту внутрішнього Положення про обіг та зберігання документів в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 20.11.2017 оригінал повинен зберігатись в архіві Позивача». Повинен зберігатись і є в наявності, не тотожні терміни. Тобто представник Позивача не підтвердив у позовній заяві факт наявності у позивача оригіналу вказаного електронного доказу, надавши суду його незавірену копію.

2. Заява від 20.08.2020 про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

3. Паспорт споживчого кредиту від 15.08.2018.

4. Роздруківка Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані ОСОБА_1 , без вказівки на них дати їх редакції, надруковані різними шрифтами та без вказівки електронної веб-адреси, з якої їх роздруковано.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що за відсутності у матеріалах справи належним чином поданих електронних доказів щодо факту підписання Відповідачем анкет-заяв та заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відсутні підстави для висновків про наявність договірних правовідносин між Позивачем та Відповідачем. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для нарахування процентів, а на отримані грошові кошти за карткою поширюються положення ст. 1212 ЦК України. Тому, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних у повному обсязі.

Заяви, клопотання сторін у справі.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 10.05.2018, якою підтвердив згоду, що за умовами та правилами, викладеними на сайті АТ КБ «ПриватБанк», уклав між ним та банком договір. Банк надав всю необхідну інформацію, відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, виходячи з документів, що додані до матеріалів справи. Тривалий час відповідач та банк виконували належним чином зобов`язання, що можна відслідкувати у розрахунку заборгованості, відслідковується активне користування кредитною лінією. Однак відповідач перестав виконувати належним чином договірні зобов`язання у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 961306,76 грн, яку представник позивача просив стягнути з відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено наявність між сторонами правовідносин, які будуються на умовах наявного договору, адже в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази виникнення договірних відносин. Роздруківка Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані ОСОБА_1 , без вказівки на них дати їх редакції, надруковані різними шрифтами та без вказівки електронної веб-адреси, з якої їх роздруковано. Представник відповідача вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Тому відсутні підстави вважати, що позивачем надано належні докази щодо відповідних умов кредитування відповідача. Сторона відповідача також зазначила, що не заперечує факт отримання коштів відповідачем і вважають, що належним способом захисту прав АТ КБ «Приватбанк» є подання позову з підстав ст. 1212 ЦК України, а не з підстав порушення договірних зобов`язань.

Оскільки Умови та Правила не підписані відповідачем, матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці документи підписані позивачем і ця редакція документа погоджена останнім, підписуючи Анкету-заяву про приєднання, яка складена російською мовою, в матеріалах справи відсутні докази щодо перекладу державною мовою, є неналежним доказом і не повинна прийматися судом до уваги, у зв`язку з чим сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 підписана «Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в Приватбанке» № б/н від 10.05.2018, яка складена іноземною мовою (російською), без доданого її перекладу.

З довідки про зміну умов кредитування, без зазначення дати, номеру довідки, не підписаної, не засвідченої у встановленому законом порядку, вбачається, що ОСОБА_1 змінювався кредитний ліміт, останні рази 24.12.2019 (встановлення кредитного ліміту до 800000,00 грн) та 27.12.2022 (зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн).

З довідки АТ КБ «ПриватБанк», без зазначення дати, номеру довідки, не підписаної, не засвідченої у встановленому законом порядку, слідує, що ОСОБА_1 було надано кредитну картку: НОМЕР_4 (термін дії 09/23).

З наданого розрахунку заборгованості, якими позивач обґрунтував свої вимоги вбачається, що станом на 15.04.2023 відповідач має має заборгованість у розмірі 961306,76 грн, з яких: 799971,26 грн заборгованість за тілом кредита, 161335,50 грн заборгованість за простроченими відсотками. Проте, розрахунок заборгованості не містить даних про вид та номер платіжної картки чи номер розрахункового рахунку, не підписаний особами, повноважними на здійснення фінансового обліку та звітності, не засвідчений у встановленому законом порядку та має нечитабельний вигляд, який надруковано надмірно мілким шрифтом, який неможливо прочитати.

Норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ознайомившись із наявними матеріалами справи щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , суд вважає, що додані докази є неналежними і не повинні братись судом до уваги, з огляду на наступне.

Щодо підписання документу «Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в Приватбанке», складеної іноземною мовою (мова оригіналу - російська)

Статтею 9 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова, яка згідно статті 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" є єдиною державною (офіційною) мовою в Україні.

Також відповідно до статті 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч. 3 ст. 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. Судові документи складаються державною мовою.

Згідно до статті 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа N 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

У рішенні "Менцен проти Латвії" (заява N 71074/01) Європейський суд з прав людини зазначив: "… що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (a), (e), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов`язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.

При цьому в ухвалах Великої Палати Верховного Суду теж наголошувалося, що процесуальні документи мають подаватися до суду лише державною мовою (справа N 9901/12/20, провадження N 11-56заі20; справа N 826/7329/17 (9901/346/20), провадження N 11-28заі21).

Разом з тим, суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Долучена копія «Анкеты-заявления» до позову складена іноземною мовою (російською), без додавання завіреної копії документа з перекладом на державну мову. Тобто, даний документ не оформлений у відповідності до вимог щодо оформлення вказаних документів, переклад не здійснений, не скріплено печаткою перекладача, який має право на здійснення такої діяльності, як результат, не може слугувати належним та допустимим доказом у справі, який свідчить про укладення договору між сторонами у справі та наявності відповідної заборгованості за невиконання умов договору і тому не може бути прийнята судом до уваги.

Щодо належності доказів виникнення договірних відносин між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1

До позовної заяви банком додано:

- заява про приєднання Умов та Правил надання послуг від 15.08.2018, укладеної між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 процентна ставка не визначена. Крім того, в цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді комісії та неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, а також не зазначені умови та правила надання послуг, які надавались саме відповідачу;

- витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, при цьому зазначені документи не містять жодного підпису відповідача. Таким чином матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів і Витяг з Умов та Правил розумів відповідач, і що він ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та неустойки (пені, штрафів) і саме у зазначених в цих документах розмірах та порядку нарахування.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав позичальник), стягнути складові його повної вартості, в тому числі заборгованість за процентами, комісією, пенею та штрафами.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині АТ КБ "ПриватБанк", крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач зазначає, що "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи банку" є стандартними формулярами та викладені на сайті банку www.privatbank.ua.

Таким чином роздруківка із сайту позивача редакції Умов та правил надання банківських послуг не може бути належним доказом, оскільки інформація в ній повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано при розгляді вказаної справи.

У постанові від 13.11.2019 р. N 337/1605-16ц Верховний Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ ПриватБанк в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів і Витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин при розгляді даної справи суду не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів і Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03.07.2019 зауважує, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з особою АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону N 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Суд не в змозі встановити з наданих позивачем доказів, факт отримання відповідачем у справі кредитних коштів та їх суми, в тому числі й у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку НОМЕР_4 .

З матеріалів справи вбачається, що надана копія «Анкеты-Заявления» від 10.05.2018 не містить відомостей про строк дії кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, порядку здійснення оплати кредиту та процентів по договору (строки сплати, розміри періодичних платежів тощо), відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки, а також самої суми кредитного ліміту.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування, розміру відсоткової ставки, періодичності платежів, розміру щомісячних платежів, надані банком витяг з Тарифів та Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору.

Щодо надання стороною відповідача відомостей щодо кримінального провадження №0000168 від 10.01.2024

До матеріалів справи стороною відповідача додані заява про факт вчинення кримінального правопорушення від 05.01.2024, заявником якого є ОСОБА_1 , в якій зазначено, що 03.05.2022 близько 09 год. 00 хв. група невідомих озброєних осіб у камуфляжній формі збройних формувань окупаційних військ проти волі Відповідача відкрито увійшли до домоволодіння Відповідача по АДРЕСА_1 . Зв`язавши його, із погрозою застосування зброї та насильства, незаконно заволоділи, зокрема, банківською картою Приватбанку, випущеної на його ім`я, яка є офіційним документом, моїм мобільним телефоном марки iPhone 13, номер НОМЕР_1 , до якого був прив`язаний мобільний додаток «Приват24» з доступом до проведення операцій за вказаною банківською картою. В подальшому з його банківської карти за рахунок кредитного ліміту невстановленими особами було протиправно списано без відома відповідача та дозволу у період з 03.05.2022 по 06.05.2022 включно кошти на загальну суму 166434,32 грн (сто шістдесят шість тисяч чотириста тридцять чотири гривні 32 копійки), а саме: 03.05.2022 здійснено переказ 24924,92 грн на карту ПриватБанку на користь одержувача - ОСОБА_2 ; 06.05.2022 здійснено переказ 135000,00 грн на карту ПриватБанку на користь одержувача - ОСОБА_3 ; у період з 03.05.2022 р. по 06.05.2022 р. також були списані грошові кошти на загальну суму 6 509,40 грн. на поповнення мобільних операторів, на оплату АЗС, ресторану, в розмірах, вказаних у Банківській виписці Приватбанку по картці НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) за період з 01.05.2022 р. по 14.12.2023 р. від 14.12.2023 р. № KE5C2QAI9FDGM1UP. Додатково до вказаних сум банком нарахована комісія в розмірі 4797,75 грн за здійснення переказів грошових коштів.

Також в матеріалах справи наявний витяг з ЄРДР, де 10.01.2024 слідчим Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві Мілкош Г.В. внесені відомості до ЄРДР за №0000168 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України. Однак, зазначені заява про вчинення кримінального правопорушення та витяг з ЄРДР в сукупності не впливають на виниклі між сторонами правовідносини, оскільки в них зазначена інформація від відповідача та відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення кримінального правопорушення.

Висновки суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим.

Враховуючи надання позивачем неналежних та недопустимих доказів , відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за вказаними вище договорами, відтак керуючись ст. 77, 78 ЦПК України, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Щодо стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі, суд щодо стягнення з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі відмовляє.

Ураховуючи викладене, на підставі ст. 526, 527, 610-612, 627-629, 633-634, 638, 1048-1049, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст. 2, 10, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 263-265, 273 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги,50, м.Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094; ) до ОСОБА_1 (місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 квітня 2025 року.

СуддяВ.О. Каневський