Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

18.12.2024 представник позивачки адвокат Луцак В.Я. звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача Ужгородської міської ради, в якому просить визначити останній додатковий строк терміном у 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини за братом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявленого посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат, після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить квартира за адресою АДРЕСА_1 , маючи намір прийняти спадщину, позивачка звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Стверджує, що через велику відстань між Україною та Сербією, де остання проживає, вона пропустила шестимісячний строк на подання заяви, також посилається на введенні в Україні карантину та воєнного стану.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечила проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 від 17.07.2019).

З листа приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Куровської Н.Ю. Вих. №162/01-16 від 17.12.2024 видно, що позивачка звернулася до останньої із заявою про заведення спадкової справи за померлим братом - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване м/п АДРЕСА_1 . Проте нотаріус повідомила, що встановлений законодавством строк на прийняття спадщини позивачкою пропущено, остання не була зареєстрована на час смерті за адресою померлого, рекомендувала звернутися для поновлення зазначеного строку до суду.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №408526468 від 17.12.2024 стверджується, що ОСОБА_2 є власником (1/3 частки) квартири за адресою АДРЕСА_1 .

До позовної заяви додано свідоцтво про народження позивачки та свідоцтво про одруження такої.

Витягом з реєстру Ужгородської територіальної громади від 10.10.2024 видно, що позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 16.08.2019, при цьому з довідки, виданої ВРМП в/к Ужгородської міської ради 19.08.2019, зареєстроване м/п проживання позивачки на момент смерті ОСОБА_2 значилося за адресою АДРЕСА_1 .

За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу вимог ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За приписами ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Як слідує зі змісту положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку в Постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 та Постанові Верховного суду України від 26.06.2019 по справі № 565/1145/17 визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини: незнання про смерть спадкодавця; юридична необізнаність спадкоємця про порядок прийняття спадщини, похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, установлення факту проживання однією сім`єю); невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови;перебування в депресії у зв`язку зі смертю спадкодавця, оскільки глибокі душевні страждання через смерть близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, згідно з якою саме лише перебування за межами країни не є поважною причиною пропуску строку для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила йому вчасно здійснити таку дію (постанова від 07.12.2023р. у справі №548/2415/21, провадження №61-6134св23.; постанова від 26.06.2024р. у справі №155/1316/21, провадження №61-18141св23.).

Такий підхід сформувався, у зв`язку з правовою можливістю спадкоємця, який перебуває на території іншої держави, прийняти спадщину шляхом звернення до дипломатичної, консульської установи України, які вчиняють нотаріальні дії на підставі Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004р. №142/5/310.

Серед причин, що зумовило пропуск строку для прийняття спадщини, позивачка зазначає перебуванням за межами України, а саме в Сербії, громадянкою якої остання є.

Однак суд враховує вищевикладену позицію про можливість позивачки звернутися до дипломатичної, консульської установи України для вчинення означеної нотаріальної дії.

Більш того, суд враховує, що ОСОБА_1 отримала довідку ВРМП в/к Ужгородської міської ради 19.08.2019, а також змінила зареєстроване м/п, так як згідно з реєстру Ужгородської територіальної громади від 10.10.2024 видно, що позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 16.08.2019. При цьому ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про те, що після смерті останнього позивачка перебувала в м. Ужгороді.

Відповідно до пп. 2.1 п.2 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Звертаючись до суду з позовом, позивачкою не надано суду документів на підтвердження родинного зв`язку позивача і спадкодавця, документів на підтвердження наявності спадкового майна тощо.

Щодо твердження сторони позивача про запровадження карантинних обмежень та воєнного стану суд зазначає наступне.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18, від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18, від 17.08.2023 у справі № 626/274/22. При цьому слід зауважити, що правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.

Тож, суд приймає до уваги, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Вказане свідчить про те, що на момент введення карантину та введення в Україні воєнного стану позивачем вже було пропущено шестимісячний строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, який закінчився 10.01.2020, тобто більше ніж за два місяці з дня введення карантину, та більш ніж за два роки до введення в Україні воєнного стану.

Відповідно до ст.ст. 79-81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що зазначені позивачкою причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій, а відтак в задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов