Справа № 481/492/25
Провадж.№ 2/481/315/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.04.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

за участю секретаря Юхименко Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Новий Буг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Новобузька міська рада Баштанського району Миколаївської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

07.04.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3 , зазначивши третьою особою Новобузьку міську раду Баштанського району Миколаївської області, у якому просив визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач у своєму позові зазначив, що він є сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя його мама ОСОБА_4 , будучи членом житлового кооперативу «Зоря», придбала у приватну власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Він, його мати та члени їхньої сім`ї весь час проживали у вказаній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_5 . Після смерті батька та матері він, як спадкоємець першої черги продовжує проживати у зазначеній квартирі, утримує її у належному стані, частково зробив ремонт, сплачує комунальні послуги, тобто фактично вступив у спадкові права та прийняв спадщину. Але, за життя його мати не встигла оформити та отримати правовстановлюючий документ на дану квартиру. В березні 2025 року він звернувся до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, інший спадкоємець, його брат ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини та до нотаріальної контори по даному питанню не звертався. Йому було відмовлено в оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як ним не було представлено до нотаріуса правовстановлюючого документу на житлову квартиру на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 .

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І.

Ухвалою судді від 09.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 24.05.2025 року о 11:30 год.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Судариков Г.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, міський голова Лагодієнко М.О. надіслав до суду заяву, в якій проти позовних вимог не заперечує та просить справу розглядати без участі представника третьої особи.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходе такого висновку.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так, за Конституцією України, ст.ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12-13 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається з довідки № 17 виданої 10.10.2019 року начальником кооперативу «Зоря» Сичевим А.В., двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_4 . Технічна документація і право власності на дану квартиру не видавались (а.с.19).

Згідно довідки № 74 виданої начальником Новобузької філії КП Миколаївського МБТІ Комарчуком М.С. від 15.10.2019 року, двокімнатна квартира АДРЕСА_1 в Новобузькій філії КП ММБТІ на паперових носіях не зареєстрована (а.с.20).

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01.12.2020 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с.22).

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 є рідною матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Новобузьким районним бюро ЗАГС Миколаївської області від 01.09.1973 року та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Новобузьким районним відділом ЗАГС Миколаївської області від 15.02.1978 року (а.с17,18).

Позивач ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрований у спірній квартирі, що підтверджено копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Новобузьким РВ УМВС в Миколаївській області від 18.12.2008 року та актом обстеження підтвердження фактичного проживання, затвердженого першим заступником міського голови Славінським О.Д. від 24.03.2025 року (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. із усним зверненням щодо надання роз`яснення законодавства, та нотаріусом ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як ним не було представлено до нотаріуса правовстановлюючого документу на житлову квартиру на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.32).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80554751 виданої приватним нотаріусом Савченко А.В. від 21.03.2025 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.33).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 80554760 виданої приватним нотаріусом Савченко А.В. від 21.03.2025 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.34).

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя не оформила своє право власності на спірну квартиру, яке набула відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність».

Після смерті ОСОБА_4 , спадщину у встановленому законом порядку прийняв син спадкодавиці ОСОБА_1 , який на час відкриття спадщини постійно проживав та зареєстрований у спірній квартирі.

Згідно із ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Відповідно до п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Із системного аналізу вищевикладеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням вищевикладеного та того, що позивач прийняв спадщину за спадкодавцем ОСОБА_4 , однак у нього існують певні перешкоди щодо оформлення спадкових прав, тому суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв та не наполягав, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Керуючись ч.4 ст. 206, ст.258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Новобузька міська рада Баштанського району Миколаївської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі неподання особами, які беруть участь у справі апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа: Новобузька міська рада Баштанського району Миколаївської області, адреса місцезнаходження: 55601, Миколаївська область, Баштанський район, м. Новий Буг, вул. Площа Свободи, 42, .

Повний текст рішення виготовлений 25.04.2025 року.

Суддя Вжещ С.І.