Справа № 685/30/25
Провадження № 2/685/99/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 квітня 2025 року

селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

прокурора Радчишина В.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Теофіполь справу за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки

встановив:

керівник Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради звернувся в суд із позовом до відповідача про витребування земельної ділянки площею 0,9658 га, кадастровий номер :04:007:0018 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту с. Святець, Теофіпольської ТГ. Позовна заява мотивована тим, що рішення Теофіпольської селищної ради від 28.09.2021 №27-13/2021 , на підставі якого вказана земельна ділянка передана відповідачу у власність, прийняте з порушенням вимог чинного законодавства.

Суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали (ч.11 ст 187 ЦПК України).

Відповідно до п.4 ст 177 ЦПК України, у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

В судовому засідання прокурор та представник позивача проти залишення позовної заяви без руху заперечили з тих підстав, що, на їх думку, поняття «добросовісний набувач» застосовується лише у випадку набуття права власності на майно лише за відплатними договорами. У даному випадку відповідач набула право власності на земельну ділянку не за відплатним договором, а за рішенням Теофіпольської селищної ради, тому , відповідно до ст. 388 ЦК України , вона не є добросовісним набувачем.

Вислухавши прокурора та представника Теофіпольської селищної ради, суд дійшов до наступного висновку:

Відповідно до ст. 330 ЦК України , якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Ст. 388 ЦПК України визначає добросовісність набувача лише тим, чи особа, яка набула право власності на майно, знала і не могла знати про те, що майно придбане у особи, яка не мала права його відчужувати.

Відповідно до п.14.1.31 Податкового кодексу України, відчуження майна - будь-які дії платника податків, унаслідок вчинення яких такий платник податків у порядку, передбаченому законом, втрачає право власності на майно, що належить такому платнику податків, або право користування, зокрема, природними ресурсами, що у визначеному законодавством порядку надані йому в користування. Тобто, законодавець не пов`язує поняття «відчуження» лише з оплатною передачею права власності, а зазначає, що це будь-які дії власника, спрямовані на передачу права власності.

Суд критично оцінює твердження прокурора про те, що кошти на депозит суду необхідно вносити у випадку подання позовної заяви про витребування майна у добросовісного набувача лише у випадку, коли відповідач набув майно за відплатним договором, оскільки ст. 177 ЦПК України не містить такої вказівки. Крім того, суд вважає, що ч.4 ст 177 ЦПК України покликана забезпечити вимоги ч.5 ст 390 ЦК України , а в сукупності ці норми відповідають принципу «належного урядування», який викладений у Рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), від 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року), згідно якого ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються.

На підставі викладеного, враховуючи, що суду не надано доказів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0018, експертно-грошова оцінка якої здійснена в порядку, визначеному законом та чинна на дату подання позовної заяви, суд вважає, що наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст 185 ЦПК України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 177, 185, 187 ЦПК України,

постановив :

Позовну заяву керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки залишити без руху, надати строк для усунення недоліків шляхом подання доказів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0018, експертно-грошова оцінка якої здійснена в порядку, визначеному законом та чинна на дату подання позовної заяви 5 днів з дня вручення позивачу ухвали, в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачу.

Головуюча