Справа № 587/1297/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

До Сумського районного суду Сумської області звернулась ОСОБА_1 з зазначеною заявою в якій просить суд встановити факт її спільного проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини з ОСОБА_2 з 16 серпня 2017 по 19.10.2024, встановити факт знаходження її на утриманні ОСОБА_2 військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 з 01.04.2024 по 19.10.2024. Свої вимоги мотивувала тим, що з ОСОБА_2 проживали спільно без реєстрації шлюбу. ОСОБА_2 наказом від 01.04.2024 був мобілізований до лав ЗСУ та проходив службу у вч НОМЕР_1 на посаді механік-водій механізованого відділення 2 механізованого взводу 3-ї механізованої роти механізованого батальйону. Всі витрати на утримання заявниці та двох малолітніх дітей повністю сплачував ОСОБА_2 . 19.10.2024 ОСОБА_2 зник безвісті при виконанні військової служби, при веденні бойових дій при захисті Батьківщини. Метою встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини є необхідною умовою для отримання статусу члена сім`ї загиблого, пенсійних виплат втраті годувальника для неповнолітніх дітей та одноразової грошової допомоги, факту перебування на утриманні заявниці для можливості отримання грошового забезпечення, як членів сім`ї військовослужбовця.

Представник зацікавленої особи Міністерства оборони України, направив до суду клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки дану заяву не визнають, від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому даний факт повністю заперечується Міністерством оборони України. Тобто між сторонами присутній майновий спір, а отже дана справа повинна розглядатися за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилась, від її представника ОСОБА_3 надійшла заява з проханням проводити судове засідання у його відсутність та заявниці, заяву підтримують.

Представники зацікавлених осіб: ГУ Пенсійного фонду в Сумській області, військова частина НОМЕР_1 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви суд приходить до переконання, що заяву слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення фактів, перебування на утриманні та факту проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини, ОСОБА_1 зазначивши при цьому мету встановлення такого факту - для отримання статусу члена сім`ї загиблого, пенсійних виплат втраті годувальника для неповнолітніх дітей та одноразової грошової допомоги, отримання грошового забезпечення, як членів сім`ї військовослужбовця.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 29 червня 2022 року у справі № 205/6338/21 (провадження № 61-19306св21).

Заявник особисто зазначає, що встановлення указаних нею юридичнних фактів необхідно їй для отримання статусу члена сім`ї загиблого, пенсійних виплат втраті годувальника для неповнолітніх дітей та одноразової грошової допомоги, отримання грошового забезпечення, як членів сім`ї військовослужбовця. При цьому даний факт повністю заперечується заінтересованою особою Міністерством оборони України.

Таким чином у заявниці фактично виник спір з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження.

Враховуючи викладене, спір повинен вирішуватись у порядку позовного провадження, а тому дана заява підлягає залишенню без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України.

При цьому суд роз`яснює, що заявниця не позбавлена права звернутись для вирішення питання в порядку позовного провадження.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі №490/1819/22 від 30.06.2023.

Керуючись ст. ст.4, 5, 13, 293, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні залишити без розгляду роз`яснивши заявнику право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Гончаренко