ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 2-240/11
Номер провадження: 22-ц/819/223/25
Головуючий у першій інстанції Майдан С.І.
Доповідач Пузанова Л.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.

суддів Базіль Л.В.

Радченка С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання права власності на земельну ділянку, визнання договору дарування частини домоволодіння недійсним,

встановив:

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 17 лютого 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання права власності на земельну ділянку, визнання договору дарування частини домоволодіння недійсним, позов ОСОБА_2 задоволено, визнано договір дарування від 22.07.2005 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 договором купівлі-продажу, визнано недійсним договір дарування від 28.09.2005 року 2/100 частин вказаного домоволодіння ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0227 га, кадастровий номер .20.005.0047, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Суд визнав встановленим, що правочин дарування 20/100 частин спірного домоволодіння АДРЕСА_1 є удаваним, оскільки було приховано інший правочин, зокрема, договір купівлі-продажу.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2011 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 відхилено, рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 17.02.2011 року залишено без змін.

23.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив виправити помилку у рішенні Суворовського районного суду м. Херсона від 17.02.2011 року, допущену в адресі спірного домоволодіння, оскільки домоволодіння, яке було предметом договору купівлі-продажу від 22.07.2005 року по АДРЕСА_1 , було передано на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , а адреси АДРЕСА_1 на момент винесення рішення та на теперішній час взагалі не існує.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у рішенні Суворовського районного суду м. Херсона від 17.02.2011 року у справі № 2-240/11.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 17.02.2011 року та ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 06.02.2025 року є незаконними.

Суд першої інстанції розглянув його заяву за відсутності матеріалів справи та не врахував, що на момент ухвалення Суворовським районним судом м.Херсона рішення від 17.02.2011 року будинку за вказаною у рішенні адресою не існувало. При цьому рішення суду від 18.10.1999 року, 29.06.2005 року, 16.09.2010 року не взяті судом до уваги.

Крім того, скаржник зазначив, що із заявою про виправлення описки він до Херсонського міського суду Херсонської області 23.09.2024 року не звертався.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10,14,19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ухвала про внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення (пункт 19 частини першої статті 353 ЦПК України) входить до переліку ухвал суду, апеляційні скарги на які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, розгляд справи колегія суддів здійснює у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами. При цьому згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Для того щоб були наявні підстави для виправлення описки, помилка має відповідати таким критеріям: 1) вона повинна бути технічною, тобто спричиненою випадковими огріхами під час друкування тексту судового рішення (неуважністю суду, автоматичним виправленням текстовим редактором тощо); 2) таку технічну помилку має бути допущено під час складання тексту судового рішення самим судом; 3) помилка повинна бути мимовільною та випадковою, а не обумовленою цитуванням документів, у яких було допущено помилки іншими учасниками судового процесу (позивачем, відповідачем, експертом тощо).

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що «судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності».

Із змісту заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у рішенні Суворовського районного суду м. Херсона від 17.02.2011 року, слідує, що він вважає за необхідне та можливе виправити зазначену судом адресу домоволодіння, яке було предметом спору у справі № 2-240/11 та право власності на яке було визнано за ОСОБА_2 , оскільки, на думку заявника, зазначеної в рішенні суду адреси не існує.

Разом з тим, зміст ухваленого 17.02.2011 року рішення та матеріали справи свідчать про те, що предметом спору, який виник між сторонами у цивільній справі №2-240/11, є частина домоволодіння та частина земельної ділянки, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Для підтвердження, в тому числі місця розташування вказаного нерухомого майна, судом досліджувалися, зокрема, витяг №7879963 від 26.07.2005 року, виданий Херсонським державним бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на підставі договору дарування домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (т.1 а.с.8), договір дарування, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 24.08.2004року частини земельної ділянки площею 227 кв.м із загальної площі 612 кв.м, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.9), державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №946397 від 03.10.2008 року, виданий ОСОБА_1 , про те, що на підставі договору дарування від 24.07.2004 року останній є власником земельної ділянки площею 0,0227 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.10), технічні паспорти на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 , складені станом на 09.12.1999 року та 12.07.2005 року (т.1 а.с.54-57, 100-103), а також інші документи, що містяться в матеріалах справи.

Отже, адреса будинку та земельної ділянки, що були предметом судового спору за участі ОСОБА_1 , зазначена в судовому рішенні не в результаті описки чи помилки, а навпаки- ця адреса відповідає наданим сторонами письмовим доказам і не може бути змінена в порядку, встановленому статтею 269 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для виправлення описок в судовому рішенні не спростовують, а фактично зводяться до незаконності, на думку скаржника, рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 17.02.2011 року у справі №2-240/11, яке вже було предметом перегляду судом апеляційної інстанції та залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2011 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що до Херсонського міського суду Херсонської області із заявою про виправлення описки у судовому рішенні ОСОБА_1 не звертався, спростовуються наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_1 від 23.09.2024 року, яка була подана ним безпосередньо до Херсонського апеляційного суду та листом секретаря палати з розгляду цивільних справ від 25.09.2024 року спрямована за належністю до Херсонського міського суду Херсонської області, який у зв`язку з ліквідацією Суворовського районного суду м. Херсона виконує повноваження останнього щодо здійснення правосуддя.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення постановлено судом з додержанням норм процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 269, 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді Л.В.Базіль

С.В.Радченко