Справа № 495/1558/24
№ провадження 2/495/801/2025
25 квітня 2025 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Дарій О.М.
справа № 495/1558/24
особисто позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації,
представника відповідача адвоката Янкова І.Д.,
Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації, просить суд встановити факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю мамою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 та його не проживання з 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 за його реєстрацією місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .
Стислий виклад позиції позивача
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його рідна сестра, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
На даний час їй необхідно прийняти спадщину померлої сестри, ОСОБА_3 , але вона цього зробити не може, у зв`язку з тим, що її син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є спадкоємцем першої черги та зареєстрований за місцем реєстрації місця проживання своєї мами ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , вважається фактично прийнявшим спадщину після померлої, хоча за даною адресою він фактично не проживає з 2013 року та жодного разу за цей час за адресою проживання матері не з`являвся, так як в 2013 році виїхав на постійне місце проживання до РФ, де і проживає до теперішнього часу, являючись громадянином РФ, та не збирається повертатися в Україну.
08 лютого 2024 року вона звернулася з заявою про встановлення факту його не проживання за місцем реєстрації, але 12 лютого 2024 року суддею Білгород Дністровського міськрайонного суду Заверюха В.О. постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження по цивільній справі, так як такі заяви розглядаються в порядку позовного провадження.
На підставі вищевикладеного вона і звернулася з позовом до суду.
Відповідач відзив до суду не надав.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
13 березня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.
12 квітня 2024 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито з призначенням справи до її розгляду по сутті.
08 листопада 2024 року Ухвалою суду витребувані докази по справі, а саме: витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості чи перетинав кордон ОСОБА_2
04 грудня 2024 року листом повернуто ухвалу суду без виконання з проханням зазначити громадянство вказаної особи.
11 грудня 2024 року Ухвалою суду витребувані докази по справі.
16 грудня 2024 року на виконання ухвали суду надійшов лист з вимогою зазначити додаткові відомості щодо особи.
04 березня 2025 року Ухвалою суду витребувані докази по справі.
На виконання ухвали суду 28 березня 2025 року надійшла витребувана інформація.
Зі згоди позивача, суд ухвалою на місці, 14.10.2024 перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
За результатами дослідження доказів, що містяться у матеріалах справи, заслуховування позиції позивача та його представника у судовому засіданні, допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , судом встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 . (а.с. 9)
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином померлої, є спадкоємцем першої черги та зареєстрований за місцем проживання своєї матері ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Отримав посвідку на постійне місце проживання в Україні, що підтверджується посвідкою серії НОМЕР_2 , в якій зазначено прибув з РФ у 2010 році. (а.с. 44)
28 березня 2024 року рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Кароліно Бугазька сільська рада Білгород Дністровського району Одеської області, про встановлення факту родинних відносин була задоволена.
Встановлений факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, що зберігання в Базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017, оскільки до набрання чинності Положення, інформація про осіб, які перетнули державний кордон України зберігалася у Базі даних протягом 5 років, в порядку визначеному наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25 червня 2007 року № 472.
Відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_2 в період з 08.11.2017 по 20.03.2025 в базі даних не виявлено.
Свідки в судовому засіданні повідомили, що ОСОБА_2 не проживає за зареєстрованим місцем проживання, виїхав та вони його жодного разу не бачили.
Як повідомила позивач в своїх позовних вимогах встановлення вказаного факту їх необхідно для прийняття спадщини після померлої сестри ОСОБА_3 .
Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, породжує юридичні наслідки лише факт постійного проживання разом із спадкодавцем.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.
Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.
Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.
Предметом позову ОСОБА_1 визначила вимогу про встановлення факту не проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем матір`ю ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини.
Однак, виходячи зі змісту позову, позивачка фактично намагається довести те, що лише вона є спадкоємцем після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації, відмовити, у зв`язку із застосуванням позивачкою способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України.
Подібні висновки сформульовані, зокрема у Постанові ВС справа № 641/3893/20 від 26 липня 2023 року, де Верховний Суд при розгляді питання про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем та неприйняття спадщини, зазначає наступне: «за таких обставин рішення судів попередніх інстанцій щодо позову ОСОБА_1 підлягають скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні її позову у зв`язку із застосуванням позивачкою способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 1216, 1218, 1268ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,-
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - не відомий, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, адреса: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт Затока, вулиця Приморська, 1, .

Повний текст рішення складений та проголошений 25 квітня 2025 року.

Суддя: