Провадження № 22-ц/811/3752/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

з участю: представника позивача Пальчика М.О.,

представника відповідача Маланій І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Єврольвів» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Єврольвів» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва,

встановив:

20.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Єврольвів», в якому просив визнати за ним майнові права на об`єкт незавершеного будівництва незавершену будівництвом однокімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: :07:004:0024), що знаходиться в першому під`їзді на шостому поверсі, за будівельним номером АДРЕСА_2 , загальна проектна площа 41,01 кв.м.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити його позов шляхом накладення арешту на однокімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: :07:004:0024), що знаходиться в першому під`їзді на шостому поверсі, за будівельним номером АДРЕСА_2 , загальна проектна площа 41,01 кв.м.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що 14.09.2018 року між ним та ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири.

18.11.2021 року він уклав договір про внесення змін та зміну сторони попереднього договору, відповідно до якого, усі права та обов`язки за договором перейшли до ТОВ «Єврольвів».

Сторони повинні були укласти основний договір протягом 4 кварталу 2022 року.

Позивач, на виконання умов попереднього договору, сплатив повну суму забезпечувального платежу, однак, пропозиції щодо укладення основного договору від відповідача не надходило, основний договір не укладено і квартиру не передано у власність.

Позивач надіслав відповідачу листа з проханням укласти основний договір, а відповідач, в свою чергу, надіслав листа про припинення попереднього договору, а отже, фактично повідомив про те, що не визнає майнові права позивача на квартиру.

У той же час, з інформаційного ресурсу lun.ua позивачу стало відомо про перелік квартир, продаж яких здійснюється ТОВ «Єврольвів» (ТОВ «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ»).

На переконання позивача, серед цього переліку є його квартира, а отже, речові права позивача на об`єкт нерухомого майна, станом на момент подання даної заяви, залишаються не зареєстрованими та, відповідно, не захищеними.

Наголошує, що така ситуація склалась і в багатьох інших покупців.

Вимога про необхідність вжиття даного виду забезпечення обґрунтована тим, що ухилення ТОВ «Єврольвів» від передачі у власність позивачу вказаного об`єкта дає підстави ставити під сумнів збереження спірного об`єкта за час розгляду справи у суді, що в разі позитивного вирішення спору може істотно утруднити або ж зробити неможливим виконання майбутнього рішення.

Заявник вважає, що дії відповідача та його фінансовий стан можуть свідчити про можливість відчуження ним майнових прав на недобудовані спірні об`єкти іншим особам з метою отримання грошових коштів.

На переконання позивача, саме накладення арешту на квартиру є співмірним та ефективним способом забезпечення позову про визнання майнових прав на зазначений об`єкт нерухомості.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на однокімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер :07004:0024), що знаходиться в першому під`їзді на шостому поверсі за будівельним номером АДРЕСА_2 , загальна проектна площа 41,01 кв.м.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ТОВ «Єврольвів», просить її скасувати та у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що на даний час спірної квартири, як об`єкта цивільних прав, не існує, оскільки багатоквартирний будинок не прийнятий в експлуатацію та право власності на квартири не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав.

Додає, що позивачем заявлено завідомо та очевидно безпідставну вимогу, яка не відповідає правовій природі спірних правовідносин, оскільки він просить визнати за ним майнові права на квартиру, а не право власності на неї, чи витребувати квартиру з чужого незаконного володіння.

Зазначає, що у зв`язку з тим, що у визначений попереднім договором строк між сторонами не був укладений основний договір купівлі-продажу квартири, то зобов`язання з укладення основного договору припинилось і в позивача виникло лише право на відшкодування збитків, завданих невиконанням попереднього договору (право грошової вимоги), а не право власності чи майнові права на квартиру.

Наголошує, що майнові права ТОВ «Єврольвів» на об`єкт незавершеного будівництва ще 26.03.2024 року були передані за договором №01-26/03-24 новому девелоперу «ТОВ «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», а накладення арешту на квартиру перешкоджає законній господарській діяльності обох юридичних осіб, яка спрямована на добудову будинку та захист майнових прав та інтересів усіх контрагентів, а не лише певних осіб.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п.4, 10) роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Перелік видів забезпечення позову визначений статтею 150 ЦПК України.

Так, зокрема, згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту позовної заяви, заяви про забезпечення позову та доданих документів встановлено, що предметом спору є майнові права на об`єкт, згідно укладеного між позивачем та ТОВ «Єврольвів» попереднього договору, а саме: однокімнатну житлову квартиру в першому під`їзді на шостому поверсі, за будівельним номером АДРЕСА_3 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: :07:004:0024).

З додатково наданих апеляційному суду документів також встановлено, що 26.03.2024 року між ТОВ «Єврольвів» та ТОВ «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», як новим забудовником, укладено договір №01-26/03-24, за умовами якого майнові права та функції забудовника передані ТОВ «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ».

З наведеного слідує, що право на розпорядження спірними об`єктами будівництва має ТОВ «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», а не відповідач, який за умовами вказаного вище договору отримує від ТОВ «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» грошові кошти для їх повернення попереднім покупцям.

Отже, позивачем заявлено вимогу про забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, яке не належить відповідачу.

Окрім того, предметом спору в даній справі є майнові права, які позивач заявляє на підставі укладеного з ним договору, на майбутній об`єкт нерухомості запроектовану однокімнатну квартиру у вказаному вище житловому комплексі за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , який ще не сформований як об`єкт нерухомого майна, відтак, заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, є неспівмірними із заявленими ним позовними вимогами.

В цьому контексті необхідно зазначити, що відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до статті 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з ч.1 ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Особливістю правового режиму нерухомого майна є те, що у процесі створення воно може набувати статусу, як незавершеного будівництва нерухомого майна, так і завершеного нерухомого майна.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02 липня 2020 року у справі №657/1211/19 (провадження №61-3353св20), умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Разом з тим, спірний об`єкт, як об`єкт новоствореного майна, не набув статусу квартири чи об`єкта незавершеної житлової нерухомості в багатоквартирному житловому будинку, оскільки докази протилежного у матеріалах справи відсутні, а судом не встановлені, відтак, на час звернення позивача із вказаною заявою та постановлення оскаржуваної ухвали, квартира, на яку судом накладено арешт, не існувала як об`єкт цивільних прав, оскільки будинок не прийнятий в експлуатацію і право власності на квартири у цьому будинку не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону).

Враховуючи наведене й те, що спірний об`єкт не сформований як об`єкт нерухомого майна, тому заходи забезпечення позову у виді накладення арешту не може бути застосовано.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, оскільки відсутні визначені процесуальним законом підстави для вжиття заходів забезпечення, про які просить позивач.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Єврольвів» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: :07:004:0024), що знаходиться в першому під`їзді на шостому поверсі, за будівельним номером АДРЕСА_2 , загальна проектна площа 41,01 кв.м., відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 31 березня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич