справа № 274/949/25
провадження № 2/0274/852/25
Рішення

Іменем України

21.04.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., позивача, представника позивача Гуменюка О.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом -

в с т а н о в и в :

Позивач, інтереси якого представляє адвокат Гуменюк О.В., звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Постановою нотаріуса №836/02-31 від 13.12.2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане майно було відмовлено у зв`язку із пропуском строків для прийняття спадщини. Зазначає, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 14.11.1995 року по 19.06.2018 року, однак після зняття з реєстрації продовжив проживати за вказаною адресою до дня смерті.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Витребувано у приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М. копію матеріалів спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26 - 27).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 05.03.2025 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду (а.с.17).

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засідання позовні вимоги підтримав. Наполягав на їх задоволенні. Додатково пояснив, що в 2018 році ОСОБА_4 був знятий з реєстрації оскільки не хотів ніде працювати, позивачу потрібно було оформити субсидію. ОСОБА_2 підробляв вантажником на ринку, вживав алкоголь.

Представник відповідача Бердичівської міської ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розглянути справу у його відсутності ( а.с.42).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , суду пояснила, що є сусідкою позивача з 1982 року. ОСОБА_2 знала з самого дитинства, він постійно проживав з батьками, він ніколи не мав своєї сім"ї, дітей.

Свідок ОСОБА_6 вказала, що є сусідкою позивача з 1982 року. ОСОБА_4 це син позивача, він постійно жив з батьком, дітей в нього не було, дружини також.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Бердичеві його батьком є ОСОБА_1 ( а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичеві Житомирської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.09.2022 року (а.с. 10).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.02.2025 №411677597 ОСОБА_2 на праві приватної власності належала 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2007 № НОМЕР_2 . Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_7 у розмірі 3/8 частки, ОСОБА_1 у розмірі 3/8 частки (а.с.14 - 15).

03.11.2017 КП "Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради на замовлення ОСОБА_7 виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12 - 13).

Згідно паспортних даних ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 до 19.06.2018 (а.с.9).

Як вбачається з довідки №2 від 04.02.2025 ОСББ "Затишний двір-6" ОСОБА_2 проживав в АДРЕСА_2 з 19.06.2018 (а.с.16).

Позивач претендує на спадкове майно: 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_2 як спадкоємець за законом.

Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 13.12.2024 року №836/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю відомостей щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та пропущенням ОСОБА_1 встановленого чинним законодавством України терміну для прийняття спадщини, що підтверджується також матеріалами спадкової справи (а.с. 11,31-40).

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Постановою Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 зроблено правовий висновок, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Касаційний цивільний суд погодився з позицією щодо встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього, що підтверджує наявність у позивача можливостей для вирішення його спадкових прав.

Правові висновки у вказаних справах ґрунтуються на тому, що факт спільного проживання спадкодавця та спадкоємця для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджується не лише фактом їх реєстрації за однією адресою, а й іншими належними і допустимими доказами.

Застосування такого підходу щодо встановлення факту спільного проживання спадкодавця та спадкоємця для прийняття спадщини незалежно від факту їх реєстрації за однією адресою відповідає положенням Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», нормам Книги шостої ЦК України та усталеній практиці Верховного Суду, оскільки спрямоване на безперешкодну реалізацію спадкоємцем своїх прав.

Згідно із ч. 1ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Суд враховує положення статей 1296-1299 ЦК України, відповідно до яких питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 . Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 30.09.1978. ОСОБА_1 на момент смерті свого сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав з ним за однією адресою, таким чином, спадкоємець ОСОБА_1 проживав разом з померлим сином на день його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчуком А.М. була зведена спадкова справа №244/2024. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , який є батьком померлого ОСОБА_2 , однак позивачу постановою нотаріуса від 13.12.2024 року було відмовлено у вчинені нотаріальної дії. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися.

Суд приймає до уваги в обґрунтування позову позивача той факт, що позивач вичерпав усі наявні заходи для отримання спадщини після померлого сина, але не може у нотаріуса отримати свідоцтво на спадщину, оскільки постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті його сина, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89, 211,258,263-265,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 квітня 2025 року

Суддя Т.М. Вдовиченко