Справа № 182/3172/16-ц
Провадження № 6/0182/4/2025
У Х В А Л А

Іменем України

17.04.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорука Павла Васильовича про видачу дублікату виконавчого листа -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорука П.В. про видачу дублікату виконавчого листа.

Суддя, розглянувши заяву, приходить до висновку, що остання підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

У п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України передбачено, що, залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3 ст.44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4 ст.44 ЦПК).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.13 ЦК України).

Суд може відмовити в захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст.13 цього Кодексу (ч.3 ст.16 ЦК України).

Тлумачення зазначених норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість, правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Григорук П.В. з аналогічною заявою до суду звертається вже втретє. При цьому, ухвалами Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року та від 07 червня 2024 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорука П.В. про видачу дублікату виконавчого листа було повернуто без розгляду. Останньому були роз`ясненні підстави щодо повернення такої заяви без розгляду, зокрема, містилось твердження щодо наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Як раніше подані заяви не містили доданих до неї доказів на підтвердження факту надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, як і зараз не містять вищевказаних доказів в заяві, поданій втретє.

Крім цього, в своїй заяві приватний виконавець зазначав та зазначає, що він звільнений від сплати судового збору за подання до суду вказаної заяви з тих підстав, що приватний виконавець не є стороною у даній справі та, відповідно до п 17.4 Перехідних положень ЦПК України, не повинен сплачувати судовий збір за видачу дубліката виконавчого документа, оскільки такий обов`язок покладений законом лише на стягувача, у разі звернення останнього за видачею дублікату.

Проте, з вказаним твердженням неможливо погодитись і думка суду з цього приводу була викладена в ухвалах суду від 19 лютого 2024 року та від 07 червня 2024 року.

Тобто, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що всі доводи заявника в поданій заві ґрунтуються, виключно, на переоцінці доказів та припущеннях. Тобто, фактично заява про видачу дубліката виконавчого документу зводиться до того, що заявник зі змістом ухвал від 19 лютого 2024 року та від 07 червня 2024 року не згоден, а тому його посилання в заяві судом до уваги не беруться, оскільки встановлення факту правильного чи неправильного застосування судом першої інстанції матеріальних чи процесуальних норм при вирішенні справи належить до компетенції судів апеляційної інстанції, що не позбавляє сторону заявника скористатись своїм правом в апеляційному порядку оскаржити рішення суду з приводу заявлених вимог по суті або звернутись до суду з заявою, яка буде належним чином оформлена та відповідати вимогам чинного законодавства. Однак, заявник ігнорує вимоги чинного законодавства, звертається до суду втретє, посилаючись на обставини, які були підставами для повернення заяви, що дає суду підстави вважати, що стороною заявника вчиняються дії щодо зловживання процесуальними правами, що прямо не допускається законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.183, 260, п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорука Павла Васильовича про видачу дублікату виконавчого листа - повернути без розгляду.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал