г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/693/25
Номер провадження 2/213/896/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №213/693/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" про захист прав споживачів, визнання недійсними договорів,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що невідома особа, отримала доступ до його акаунта в системі "Приват24" і, незаконно використавши його персональні дані, 07 лютого 2025 року оформила на його ім`я онлайн-кредити у відповідачів. Про це позивачу стало відомо після того, як він 07 лютого 2025 року не зміг зайти до свого акаунту в системі "Приват24" і замовив виписку з АТ КБ "ПРИВАТБАНК". На його картку було зараховано грошові кошти в сумі 3 000,00 грн від ТОВ "Мілоан" та 15 000,00 грн від ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА". Зазначені грошові кошти разом з його коштами, які перебували на його картковому рахунку (всього 40 999,00 грн приблизно), були зняті через касу магазину "Сільпо" та аптек "Подорожник" та "Сімейна аптека" в м. Львів. За цим фактом внесені відомості до ЄРДР. Він особисто не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на укладення кредитних договорів, тому просить визнати їх недійсними.

Стислий виклад заперечень ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА".

Представник ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" надав відзив на позов, згідно з яким позовні вимоги не визнає. Зазначає, що 07 лютого 2025 року між товариством та позивачем укладено договір № 5301791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство надало позивачу кредит у сумі 15 000,00 грн строком на 360 днів. При укладенні договору було використано один з дозволених законом підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Грошові кошти були перераховані товариством на банківський рахунок позивача за реквізитами банківської картки. Позивачем не доведено, що документи, на які оформлено договір, були втрачені чи викрадені. Вироку за кримінальним провадженням, яким встановлено факт укладення договору невстановленою особою, позивачем не надано. Тому відсутні підстави вважати, що кредитний договір укладено поза волею позивача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Процесуальні дії у справі.

21 лютого 2025 року позовна заява надійшла до суду.

25 лютого 2025 року з метою визначення підсудності суддя скористався даними Єдиного державного демографічного реєстру.

26 лютого 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витребувано докази.

07 квітня 2025 року надійшли витребувані докази.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Заяв/клопотань від сторін не надходило.

У зв`язку з ненаданням відповідачем ТОВ "Мілоан" відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом.

07 лютого 2025 року складено текст договору про споживчий кредит №102747431, в якому сторонами зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та ОСОБА_1 . Сумою кредиту зазначено 3 000,00 грн. Кредит наданий позичальнику за допомогою вебсайту кредитодавця, здійснена його ідентифікація та використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Яким чином позичальник отримав одноразовий ідентифікатор, судом не встановлено , відповідач ТОВ "Мілоан" не скористався правом подачі відзиву.

07 лютого 2025 року складено текст договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5301791, в якому сторонами зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 . Сума кредиту 15 000,00 грн. Кредит наданий позичальнику за допомогою вебсайту кредитодавця, здійснена його ідентифікація та використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором отриманий позичальником за допомогою СМС-коду, надісланого на телефон, зазначений в анкеті-опитувальнику клієнта НОМЕР_1 .

Зі слів позивача, він є користувачем цього телефонного номера, але він не отримував одноразовий ідентифікатор. Інші мобільні номери, зазначені невстановленою особою при укладанні кредитних договорів, йому невідомі.

Грошові кошти за кредитними договорами перераховані на номер банківської карти НОМЕР_2 , емітованої АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

За інформацією, наданою банком, 07 лютого 2025 року до цієї фінансової установи щодо непідтвердження операцій, які були проведені по вищезазначеній картці. У ході перевірки встановлено, що 07 лютого 2025 року здійснено вхід у Приват24 з нетипового пристрою для клієнта з підтвердженням входу через дзвінок на фінансовий номер телефону. Про такий вхід клієнта повідомлено листом на електронну пошту. У подальшому було змінено пароль входу у Приват24 та підв`язано картку в Google Pay. Таким чином, операції проведені з наявною контрольною інформацією.

Згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 07 лютого 2025 року на його рахунок по картці НОМЕР_2 надійшли грошові кошти в сумі 3 000,00 грн та 15 000,00 грн та відбувалися списання грошових коштів у зв`язку зі зняттям готівки на касі та придбанням товарів у м. Львів. Усього надходжень 18 000,00 грн, витрат 42 947,05 грн.

10 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою про вчинення злочину щодо, про що 10 лютого 2025 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056, розпочато досудове розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України. 04 березня 2025 року кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні перекваліфіковано на ч. 4 ст. 190 КК України.

Зміст спірних правовідносин.

Зміст спірних правовідносин витікає із факту підписання договору іншою особою, ніж сторона договору - відсутності волевиявлення особи на його укладення.

Норми права, які застосовує суд.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, тобто до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Підроблення підпису однієї із сторін означає, що сторони згоди з будь-яких умов договору не досягали.

Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що сфера дії закону поширюється на відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит.

Статтею 14 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Застосування судової практики.

При вирішенні справи судом також враховується Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, відповідно до якої до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає встановленим, що кредитні договори №102747431 та №5301791 від 07 лютого 2025 року позивачем не підписувалися та не укладалися. Отже, спірні договори слід вважати неукладеними. За таких обставин, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем (визнання правочину недійсним) не може бути застосовано до правочинів, які фактично не відбулися.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

З огляду на те, що позивачем не обрано ефективний спосіб захисту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими, в розумінні норм пункту 2 частини 2 статті 16 ЦК України, отже задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з п.п.1, 2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до норм ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у сумі 2422,40 грн (за дві позовні вимоги) необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись та керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 95, 141, 206, 247, 263, 265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" про захист прав споживачів, визнання недійсними договорів відмовити.

Судовий збір у сумі 2 422,40 грн віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачі:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", адреса: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 25 п.318, .

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан", адреса: м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21, .

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Попов