Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2025 р. Справа № 608/2678/24

Номер провадження2/608/109/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря с/з Фаштиковської М. І.,

представника позивачки адвоката Захарчука Ю. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові в підготовчому судовому засіданні в загальному позовному провадженні, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_5 . Після їхньої смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . Зазначає, що вказане майно належало ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві приватної власності. Вказує, що ОСОБА_4 ще за життя залишив заповіт від 04 листопада 2010 року, зареєстрований в реєстрі за №89, в Сосулівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, згідно з яким все своє майно заповів їй - ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 за життя залишила заповіт від 20 грудня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за №140, в Сосулівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, згідно з яким все своє майно заповіла їй - ОСОБА_1 .

Після смерті батьків, вона, 23 березня 2024 року, зібравши необхідні документи, звернулася до державного нотаріуса Чортківської державної нотаріальної контори Максимович Л. В. для отримання Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , проте отримала відмову у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на вказане спадкове майно.

Майно не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, тому їй було рекомендовано звернутися до суду з даним позовом.

В підготовчому судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Захарчук Ю.В. позовні вимоги довірительки підтримує, просить задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, на адресу суду поступили заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову.

Вислухавши думку представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Захарчука Ю.В., враховуючи заяви відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).

За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_5 .

Після їхньої смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Вказане майно належало ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 20 січня 1989 року виконавчим комітетом Чортківською районною радою народних депутатів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , виданого 20 січня 1989 року Чортківською районною радою народних депутатів.

ОСОБА_4 , за життя залишив заповіт від 04 листопада 2010 року, зареєстрований в реєстрі за №89 в Сосулівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, згідно з яким все своє майно заповів ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 за життя залишила заповіт від 20 грудня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за №140 в Сосулівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, згідно з яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

23 березня 2024 року позивачка ОСОБА_1 , зібравши всі необхідні документи, звернулася до державного нотаріуса Чортківської державної нотаріальної контори Максимович Лесі Василівни для отримання Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , проте отримала відмову у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на вказане спадкове майно. Майно не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.

Відповідно до вимог глави 4 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не вчиняє нотаріальні дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, тому для вирішення даного питання їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

Згідно із ч. 3 ст.1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 протягом шести місяців подала заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , матері ОСОБА_5 . Це підтверджується заведеними спадковими справами №791/2014; №173/2022.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 р., у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку, тому позивачка звернулася з зазначеним позовом..

Відповідно до ст.68, ст.69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом чи за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до п.4.15 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно.

Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно норм статей 25,30 цього Кодексу мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Згідно ст.328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. п. 1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦКУ , спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підставними та їх слід задоволити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідачі позов визнали у підготовчому судовому засіданні, тому на виконання вимог закону, суд повертає позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

На підставі Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.ст. 25, 30, 380, 386, 392, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 81, 89, 200, 206, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , жителькою АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 право власності на спадкове майно за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, , що розташоване за адресою: поштовий індекс 46000, бульвар Шевченка, 39, м. Тернопіль, повернути зі спеціального фонду Державного бюджету України ОСОБА_1 , жительці АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 50 відсотків судового збору згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 08-1930059/1/С від 08 жовтня 2024 року АТ "РВС Банк" на суму 1503,70 гривень, що становить 751, 85 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2678/24.

Рішення набрало законної сили " " ________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " ________________ року.

Секретар: