провадження № 2/294/8/25
справа № 294/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м.Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Білери І.В., за участі:

секретаря судового засідання Івашкевич В.П.,

прокурора - Сивака С.В.,

представника відповідача ТОВ «Іващенко» - адвоката Макаренка І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Чуднів Житомирської області цивільну справу за позовом заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Чуднівської міської ради Житомирської області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Іващенко», про визнання недійсними договорів дарування та оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права приватної власності та права оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Чуднівської міської ради Житомирської області звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати недійсним договір дарування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, розташовану на території Чуднівської міської ради, укладений 10.02.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу та зареєстрований за №251; скасувати державну реєстрацію прав ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, розташовану на території Чуднівської міської ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, розташовану на території Чуднівської міської ради, укладений 26.01.2023 між ОСОБА_2 та ТОВ «Іващенко»; скасувати державну реєстрацію права оренди ТОВ «Івашенко» на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, розташовану на території Чуднівської міської ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258; стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 12 112 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що постановою Житомирського апеляційного суду від 09.10.2023 задоволено апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури, скасовано рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 05.12.2022 у справі №294/1727/22 та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, розташовану на території Чуднівської міської ради.

Разом з тим, 16.01.2023 ОСОБА_2 на підставі рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 05.12.2022 зареєстровано право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258 (на даний час скасоване), а 26.01.2023 з ТОВ «Іващенко» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки.

10.02.2023 на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу та зареєстрованого за №251, відчужено на користь ОСОБА_1 вищезазначену земельну ділянку, а відомості в реєстрі змінено на орендодавця ОСОБА_1 .

Реєстрація речового права на земельну ділянку на підставі скасованого судового рішення та її подальше відчуження на користь третіх осіб порушує інтереси держави в особі Чуднівської міської ради, а тому наявні підстави для визнання недійсними укладених правочинів та державної реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку.

Ухвалою суду від 22.01.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13.03.2025.

11.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий директором ТОВ «Іващенко» О. Грищуком, в якому відповідач зазначає про наявність накладеного арешту на спірну земельну ділянку в рамках кримінального провадження №0000487, а тому останнім заявлено клопотання про зупинення цієї справи до вирішення іншої справи, а саме кримінального провадження №0000487, яке перебуває на розгляді в Коростишівському районному суді Житомирської області, посилаючись на п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

26.02.2025 на адресу суду від прокурора надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує про те, що пред`явлення зазначеного позову забезпечить повернення земельної ділянки законному розпоряднику, що не перебуває у причинному зв`язку з розглядом у суді кримінального провадження №0000487, а тому об`єктивні підстави для зупинення судового розгляду цивільної справи відсутні. Також просив суд поновити строк на надання відповіді на відзив.

03.03.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від директора ТОВ «Іващенко» О. Грищука, в яких останній зазначає, що накладений арешт на земельну ділянку позбавляє можливості товариство в добровільному порядку припинити право оренди на неї.

Ухвалою суду від 13.03.2025 у підготовчому засіданні судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ТОВ «Іващенко» про зупинення розгляду справи та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Додатково зазначив, що питання витребування спірної земельної ділянки (паю) не ставиться, оскільки інститут витребування потребує переходу права власності від однієї особи до іншої, однак в силу того, що позивач Чуднівська міська рада Житомирської області не є повноцінним власником спірної земельної ділянки, а лише в силу закону розпоряджається нею, питання витребування останньої в судовому порядку не ставиться.

Позивач Чуднівська міська рада Житомирської області позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Макаренко І.Я. позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що прокурором обрано неправильний спосіб захисту, а отже судове рішення не зможе бути виконане, так як прокурор не заявив вимогу про витребування земельної ділянки, а договори дарування та оренди на спірну земельну ділянку уже є недійсними в силу постанови Житомирського апеляційного суду від 09.10.2023 у справі №294/1727/22.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд дійшов до наступних висновків.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у відсутності такого органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові.

У даному випадку прокурор, звертаючись до суду із позовною заявою відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, а саме Чуднівську міську раду Житомирської області.

Як зазначив прокурор, набуття ОСОБА_2 та, у подальшому, ОСОБА_1 , права приватної власності на спірну земельну ділянку грубо порушує майнові права Чуднівської територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування, за якою земельна ділянка закріплена на підставі закону.

Як з`ясовано судом, предметом спору у цій справі є нерозподілена земельна частка (пай) із земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кутузова, без визначення її меж в натурі.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частин 4 - 5 ст. 13 зазначеного закону, у разі якщо до 01.01.2028 власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

Таким чином, саме Чуднівська міська рада Житомирської області виступає розпорядником спірної земельної ділянки у виниклих правовідносинах в цій справі, і саме орган місцевого самоврядування набуває у власність земельну часку (пай) у випадку неоформлення прав на неї власником сертифіката чи його спадкоємцем.

На підтвердження невжиття органом місцевого самоврядування заходів з метою самостійного звернення до суду, прокурор надав повідомлення від 03.05.2024 №55-93-1314вих-24, яким проінформовано Чуднівську міську раду про виявлені факти неправомірного набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, та наявності підстав для вжиття міською радою заходів реагування (а.с. 46-50).

Листом від 13.05.2024 за №1663-24 міська рада прохала прокурора здійснити представництво її інтересів шляхом пред`явлення позову до суду (а.с. 51).

25.12.2024 прокурором повторно повідомлено Чуднівську міську раду листом за №55093-3160вих-24 про виявленні порушення інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування з метою вжиття належних заходів реагування.

26.12.2024 Чуднівська міська рада листом за №3930-24 від 26.12.2024 повідомила прокуратуру про те, що не заперечує щодо представництва інтересів останньої в судовому порядку.

01.01.2025 заступник керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області направив Чуднівській міській раді лист-повідомлення, в якому повідомив міську раду про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Чуднівської міської ради шляхом пред`явлення до Чуднівського районного суду позовної заяви про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права приватної власності та права оренди земельної ділянки (а.с. 58-62).

Таким чином, враховуючи, що Чуднівська міська рада упродовж тривалого часу (майже сім місяців) з моменту виявлення порушень її інтересів не вжила в судовому порядку заходів для їх відновлення та неналежно здійснила свої повноваження з цього питання, суд дійшов висновку, що наявні підстави, визначені ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», для пред`явлення цього позову прокурором в інтересах органу місцевого самоврядування.

Щодо суті позовних вимог прокурора

Як встановлено судом, рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 05.12.2022 у справі №294/1727/22 визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, розташовану на території Бабушкінського старостинського округу Чуднівської територіальної громади Житомирської області після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, постановою Житомирського апеляційного суду від 09.10.2023 рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 05.12.2022 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Як вбачається з зазначених судових рішень, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, яка відноситься до категорії нерозподілених, набуто ОСОБА_2 усупереч чинному законодавству.

Згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власникові. Згідно із нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З урахуванням наведеного, оскільки внаслідок скасування рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 05.12.2022, на підставі якого ОСОБА_2 набув право власності на спірну земельну ділянку, останній був позбавлений правомочності власника на розпорядження нею, наявні підстави для визнання недійсним правочину, який було вчинено ОСОБА_2 щодо цієї земельної ділянки, оскільки такий правочин суперечить актам цивільного законодавства.

За таких підстав, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позовних вимог прокурора про визнання недійсними правочинів, укладених ОСОБА_2 10.02.2023 та 26.01.2023, предметом яких є спірна земельна ділянка, оскільки остання набута у власність ОСОБА_2 на підставі рішення суду, яке в подальшому скасоване, а отже він не мав правомочності власника розпоряджатись такою земельною ділянкою.

Вирішуючи вимогу позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд виходить з такого.

Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

За змістом статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 ст. 26 цього Закону, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зміст наведених правових норм свідчить про те, що допускаються такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 19.10.2022 у справі № 354/397/17.

Таким чином, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про право власності ОСОБА_1 та право оренди ТОВ «Іващенко» на спірну земельну ділянку, що порушує права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження зазначеною земельною ділянкою, то ефективним способом захисту порушених прав позивача у цьому випадку є скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію речових прав на земельну ділянку за відповідачами, що забезпечить реальне відновлення порушених прав.

Судове рішення про задоволення таких позовних вимог є підставою для внесення до Державного реєстру запису про відсутність права.

Щодо належності спору до цивільної юрисдикції

Відповідно до вимог статті 1 ГПК України, господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Частиною 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу.

Позивач, звертаючись до суду, самостійно формує склад сторін справи, вказуючи відповідачів у справі, визначає предмет та підстави позову. Однак правила розгляду юридичного конфлікту у суді слід встановлювати, виходячи з дійсного змісту спірних матеріальних правовідносин та складу сторін таких правовідносин, не обмежуючись сформованим позивачем складом сторін справи (пункт 6.8 постанови Верховного Суду від 10.05.2023 у справі N 920/343/22).

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Пунктами 1 та 6 частини першої ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Як вбачається з предмету спору у цій справі, основними позовними вимогами прокурора є визнання недійсним договору дарування та договору оренди земельної ділянки, укладених, у першому випадку, між двома фізичними особами, які не є підприємцями, у другому випадку, між фізичною особою, яка не є підприємцем, та юридичною особою, а похідними вимогами скасування державної реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спір у цій справі за суб`єктним складом належить до предметної юрисдикції суду загальної юрисдикції.

При цьому, судом не приймається до уваги посилання представника відповідача на постанову ВС від 05.03.2025 у справі № 681/1466/21, оскільки відповідно до позиції Верховного Суду спір у цій справі в частині наведених у цьому розділі позовних вимог є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку юридичних осіб, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, встановлення іншого речового права на таке майно (іпотеки), державної реєстрації таких прав (пункт 116).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановивши, що судовий збір в розмірі 12 112 грн відповідає положенням Закону України «Про судовий збір», і позов прокурора до відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «Іващенко» задоволено, з кожного з відповідачів на користь прокурора підлягає стягненню судовий збір по 6 056 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3,4,12,13,19,76-82, 141, 142, 247, 258-273, 346, 351,354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Чуднівської міської ради Житомирської області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Іващенко», про визнання недійсними договорів дарування та оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права приватної власності та права оренди земельної ділянки - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, розташованої на території Чуднівської міської ради, укладений 10.02.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу та зареєстрований за №251.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, розташовану на території Чуднівської міської ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, розташованої на території Чуднівської міської ради, укладений 26.01.2023 між ОСОБА_2 та ТОВ «Іващенко».

Скасувати державну реєстрацію права оренди ТОВ «Івашенко» на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:000:0864 площею 6,50 га, розташовану на території Чуднівської міської ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житомирської обласної прокуратури понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іващенко» () на користь Житомирської обласної прокуратури понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та проголошено 24.04.2025.

Суддя Ірина БІЛЕРА