Справа № 175/4535/25
Провадження № 2/175/1148/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Краснокутська Н.С., розглянувши матеріали цивільної справи за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 року визначено, що дану справу буде розглядати суддя Краснокутська Н.С.

Суддя, дослідивши матеріали справи та додані додатки до позовної заяви, встановила, що дана цивільна справа непідсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

За правилами ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до відповіді з ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, відповідач зареєстрований на Дніпропетровській області або знятим з реєстрації не значиться, тому дану справу слід надіслати за підсудністю за останнім відомим місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність, у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

У рішенні ЄСПЛ "Сокуренко і Стригун проти України" суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні раніше згадуваної справи "Занд проти Австрії", зазначено, що термін "судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У зв`язку з тим, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (останнє відоме місце проживання) відповідача у справі (м. Дніпро, вул. Інгульська, буд. 218) відноситься до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, суд вважає за необхідне передати справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (49083, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Новоселівська, будинок, 9) за територіальною підсудністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст.31, ч. 9 ст. 187, ст. 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики передати на розгляд за територіальною підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (49083, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Новоселівська, будинок, 9).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Н. С. Краснокутська