Справа № 216/8551/24
провадження №2/216/1139/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2025 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого, судді Чирського Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КристалБанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ОМЕГА ФАКТОР», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов Ігор Вікторович, державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Байбікова Олена Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
14.11.2023 р. до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу в Дніпропетровській області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КристалБанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов Ігор Вікторович, державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Байбікова Олена Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Ознайомившись з виконавчим написом, позивачка вважає, що виконавчий напис N? 790 від 13.04.2018 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусів, і як наслідок неправомірне виконавче провадження.
Ухвалою суду від 13.12.2024 року позов прийнято до розгляду та спрощене позовне провадження, постановлено судове засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 23.01.2025 року за клопотанням представника відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» до участі у справі в якості правонаступника Акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК».
В судове засідання позивач не з`явилася, до позовної заяви долучила клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, завчасно повідомлялася про час і місце розгляду справи, не скористалась своїм правом та не направила до суду заяву по суті справи.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280, 282 ЦПК України.
Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
05.06.2018 року офіційне найменування юридичної особи КРИСТАЛБАНКу змінено з Публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» на Акціонерне товариство «КРИСТАЛБАНК».
20.06.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим Ігорем Вікторовичем було відкрито виконавче провадження № 56637276 на підставі виконавчого напису № 790, вчиненого 13.04.2018 року приватним нотаріусом КМНО Гуревічовим О.М.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. від 25.08.2020 року виконавчий напис № 790 виданий 13.04.2018 року повернуто стягувачу.
03.03.2021 року державним виконавець Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Байбіковою Оленою Леонідівною було відкрито виконавче провадження № 64698784 на підставі виконавчого напису № 790, вчиненого 13.04.2018 року приватним нотаріусом КМНО Гуревічовим О. М.
23.08.2022 року державним виконавцем Байбіковою О. Л. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (Закон №3425-XII).
Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18.
Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.
Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідач, не подав до суду обґрунтованого розрахунку заборгованості, який би містив обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування.
Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 13.04.2018 року не врахував, що Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі є не чинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат».
Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.
Відповідач не надав суду доказів наявності заборгованості ОСОБА_1 , стягнутої за виконавчим написом №790 від 13.04.2018 року, в тому числі й складових заборгованості.
Отже, відповідач не скористався своїм правом та не подав відзив на позовну заяву з доказами на спростування доводів позовної заяви та на підтвердження того, що сума заборгованості є безспірною.
Крім того суд враховує, що відповідач не надав суду доказів, які підтверджують направлення відповідачем позивачеві письмової вимоги про усунення порушень перед зверненням до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.
На підтвердження заявлених вимог позивач зазначила, що жодних повідомлень, досудових вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок не отримувала, такі їй не надсилалися, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною.
Також, суд бере до уваги ту обставину, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо наявності достатніх підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо погашення позивачем кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), враховуючи, що позивач заперечує наявність заборгованості взагалі. Також з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису заборгованість позивача була саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не було доведено факту направлення на адресу позивача та отримання ним вимоги відповідача про сплату наявної заборгованості, надання її нотаріусу для вчинення нотаріального напису.
Отже, відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів на спростування доводів позивача. Тому відповідач не довів суду того, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним. Оскільки позивач звернувся до суду після вчинення виконавчого напису нотаріуса та заперечує наявність боргу у вказаному у ньому розмірі. Це, своєю чергою, є достатньою правовою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.
Крім того, суд зазначає, що позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, пред`явлено до Акціонерного товариства «КристалБанк» - юридичної особи стягувача, на чию користь приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено оскаржуваний напис.
В заяві, поданій в ході розгляду справи, представник відповідача, зазначає, що 27.12.2018 року між АТ «КРИСТАЛБАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими їй згідно Додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 27.12.2018, в тому числі за Кредитним договором № 161624 від 15.04.2013 відносно ОСОБА_1 .
Так, АТ «КРИСТАЛБАНК» на підтвердження заміни кредитора надало суду копію акту приймання-передавання активів та зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» від 22.12.2014 року, копію договору про відступлення права вимоги від 27.12.2018 року, витяги з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються.
Судом відхиляються посилання відповідача АТ «КристалБанк» на те, що за договором від 27.12.2018 року про відступлення прав вимоги, ТОВ ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло право вимоги в тому числі і за Кредитним договором № 161624 від 15.04.2013 відносно ОСОБА_1 , тому як відповідно до постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження особою, яка звернулася 03.03.2021 року з заявою про відкриття провадження з оскаржуваним виконавчим написом до виконавця є саме АТ «КристалБанк» (тобто після укладення договору про відступлення прав вимоги 27.12.2018).
А тому права позивача з приводу оскаржуваного виконавчого напису Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ОМЕГА ФАКТОР» не порушені.
Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача АТ «КристалБанк» на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», 1-23, 76-82, 89, 95, 141, 158, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 280, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. М. Чирський