ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/581/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/121/25 Категорія: 331000000 Подорога Л.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

секретар Широкова Г.К.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ;

представник заявника адвокат Холодняк В.М.;

заінтересована особа Смілянська міська рада Черкаської області;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Холодняк Віктор Миколайович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Холодняка Віктора Миколайовича на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 05 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Смілянської міської ради Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

30.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 05 лютого 2025 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Смілянської міської ради Черкаської області, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції керувався нормою ч. 4 ст. 315 ЦПК України, зазначивши, що у даній справі вбачається спір про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 через свого представника адвоката Холодняка В.М. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до Городищенського районного суду Черкаської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов передчасного висновку про існування в заяві ОСОБА_1 спору про право, невірно застосувавши норми матеріального та процесуального права. Скаржник посилається на норму ст. 315 ЦПК України згідно якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вказує, що метою звернення до суду є встановлення факту постійного його проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини для подальшого оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Зазначає, що в постанові нотаріус не зазначає про наявність інших спадкоємців та спадкова справа заведена за зверненням ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність інших спадкоємців.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом за нормами ЦК України, який би оспорював право ОСОБА_1 на прийняття спадщини, тобто не встановив між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним, що узгоджується з висновком Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 вказує про те, що до моменту відкриття спадщини він разом зі своєю матір`ю, яка маючи похилий вік, потребуючи певного за нею догляду проживали разом за адресою АДРЕСА_1 . Тобто, ОСОБА_2 на день своєї смерті постійно проживала разом зі своїм сином ОСОБА_1 , а тому заявник вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину після смерті своєї матері, як спадкоємець першої черги.

Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Г.В. Таран відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у спадкоємця факту прийняття спадщини (пропущений встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини), що суперечить ст.ст. 1269,1296 ЦК України (а.с.19).

Тобто, метою звернення ОСОБА_1 до суду є встановлення факту постійного його проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто 21 травня 2024 року для подальшого оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про спадкування суд розглядає за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору розглядається в порядку окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції не зазначив, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право ОСОБА_1 на прийняття спадщини, тобто не встановив між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Відмова нотаріуса у видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину за законом пов`язана виключно з відсутністю у спадкоємця факту прийняття спадщини.

Отже, висновок суду про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним.

Вказане узгоджується із постановою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження N 61-872св21).

Колегія суддів зазначає, що встановлення під час розгляду заяви обставин, які свідчать про наявність спору про право можуть бути підставою для залишення заяви без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Холодняка В.М. слід задовольнити, ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 05 лютого 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Холодняка Віктора Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 05 лютого 2025 рокускасувати.

Матеріали цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22.04.2025 року.

Судді