П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року м. Київ

Справа № 758/2467/24

Провадження: № 22-ц/824/5211/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченко Віти Олександрівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»

на рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Захарчук С. С.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.10.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1099-4612. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10 000 грн; строк кредитування 300 днів; заявлений строк 14 днів; знижена відсоткова ставка 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання по договору не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості. У зв`язку з цим, станом на 23.01.2024 року виникла вказана заборгованість.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором від 16.10.2022 року у розмірі 10 000 грн.

У задоволені решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 2 422,40 грн судового збору.

Не погодившись із таким судовим рішенням в частині незадоволених позовних вимог, Шевченко В. О. в інтересах ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила про те, що позивачем дотримано вимог щодо встановлення розміру процентів за користування сумою кредиту, що була надана відповідачці, оскільки останньою не заперечується укладання договору на вищезазначених умовах. Крім того, відповідачкою не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача, або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності. Звертає увагу суду на те, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що останнім не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, комісія) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що не було враховано судом першої інстанції.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 16.10.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1099-4612, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови, та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.

Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А742 для підписання договору про відкриття кредитної лінії № 1099-4612 від 16.10.2022 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит в сумі 10 000 грн на особисті потреби, строк кредитування - 300 календарних днів (базовий період). Повернення кредиту відбувається шляхом сплати кредиту повністю у останній календарний день заявленого строку. Відсоткова ставка стандартна - 3,00 % за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка - 2,50 %.

Сторонами погоджено вартість кредиту - 100 000 грн, що включає проценти за користування кредитом - 90 000 грн.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов кредитного договору.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало належні і допустимі докази укладення із ОСОБА_1 договору про відкриття кредитної лінії № 1099-4612 від 16.10.2022 року та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 10 000 грн.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до наданого розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за договором про відкриття кредитної лінії № 1099-4612 від 16.10.2022 року становить 87 700 грн, дана сума складається з простроченої заборгованості за кредитом - 10 000 грн, простроченої заборгованості за нарахованими відсотками - 77 700 грн.

Разом з тим, кредиторавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 47 900 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 39 800 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, а саме: не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості за нарахованими відсотками. За викладених підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 29 800 грн.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» , за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У п. 4.3. вищевказаного кредитного договору сторони погодили, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договору (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.

Відповідно до п. 4.4. договору базовий період складає 14 календарних днів.

Відповідно до п. 4.6. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою).

Пільгова процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. Якщо вказаний в цьому абзаці п. 4.6 договору розмір пільгової процентної ставки дорівнює 0,01 %, зазначене означає, що позичальнику протягом першого базового періоду надана можливість сплати процентів за користування кредитом за пільгової процентною ставкою. Якщо вказаний в цьому абзаці п. 4.6 договору розмір пільгової процентної ставки дорівнює 2,50 % зазначене означає, що можливість сплати процентів за користуванням кредитом за пільгової процентною ставкою цим договором не передбачена (не була надана позичальнику).

Знижене процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору. Якщо вказаний в цьому абзаці п. 4.6 договору розмір зниженої процентної ставки дорівнює 0,01 %, зазначене означає, що розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру пільгової процентної ставки, тобто можливість сплати процентів за пільговою процентною ставкою фактично надається впродовж усього строку кредитування.

За п. 4.8. договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 12.08.2023 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Продовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника.

Отже, базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку - 14 днів), а строк кредитування - строк на яких видаються грошові кошти позичальнику, якими вона може користуватися (в даному випадку 300 днів) (п. 4.8. договору).

П. 4.10. договору передбачена орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 1 000 000 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 90 000 грн.

Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 16.10.2022 року по 11.08.2023 року за користування кредитними коштами.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до пунктів 4.6. кредитного договору позивач обґрунтовано нараховував проценти в межах строку, визначеного 4.8. кредитного договору, що, зокрема, відображено у розрахунку заборгованості.

Як убачається з розрахунку заборгованості, позичальником 01.11.2022 року сплачено грошові кошти, які були зараховані в сплату відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі 4 400 грн, 14.11.2022 року - у розмірі 500 грн, 16.11.2022 року - у розмірі 3 300 грн, 15.12.2022 року - у розмірі 2 000 грн.

Відповідно кредитодавцем за період з 16.10.2022 року по 29.10.2022 року нараховано відсотки за зниженою процентною ставкою - 2,5 % в день, з 30.10.2022 року по 01.11.2022 року - за стандартною процентною ставкою 3,0 % в день, з 02.11.2022 року по 15.11.2022 року - за зниженою процентною ставкою 2,5 % в день, 16.11.2022 року - за стандартною процентною ставкою 3,0 % в день, з 17.11.2022 року по 30.11.2022 року - за зниженою процентною ставкою 2,5 % в день, з 01.12.2022 року - за стандартною процентною ставкою 3,0 % в день.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Колегія суддів відмічає, що розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять.

Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 29 800 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 39 800 грн.

При розгляді даної справи в суді першої інстанції, не порушувалось питання щодо визнання кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами недійсним, в тому числі у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Судом першої інстанції при ухвалені рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом не враховано вищевикладене, внаслідок чого суд безпідставно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного вище, є помилковими висновки суду про те, що позивачем не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, а відтак рішення у частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 29 800 грн простроченої заборгованості за нарахованими відсотками.

Згідно з вимогами п.п. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги ТОВ «Укр Кредит Фінанс», понесені останнім витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн підлягають відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382-384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шевченко Віти Олександрівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» проценти за договором про відкриття кредитної лінії № 1099-4612 від 16.10.2022 року у розмірі 29 800 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 633,60 грн, а всього 33 433 (тридцять три тисячі чотириста тридцять три) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова