Номер провадження: 22-ц/813/739/25
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кудрявцева Максима Юрійовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ РЕ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальних збитків, завданих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ РЕ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Моторне (транспортне) страхове бюро України, в якому згідно останніх уточнень просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» () на його користь завдану матеріальну шкоду внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 100 000 гривень, з ОСОБА_1 матеріальну шкоду внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 77 560,39 грн. та 2 000 грн. на проведення експертизи, судові витрати стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Свої вимоги мотивував тим, що 28.03.2019 року, відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 211040, д. н. з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Успенська з боку вул. Белинського у напрямку вул. Маразліївська по лівій смузі руху, де на перехресті здійснював поворот ліворуч на зелений сигнал світлофору. Автомобіль, який знаходився на лівій смузі руху зустрічного напрямку зупинився, для здійснення повороту ліворуч. На правій смузі зустрічного напрямку транспортних засобів, які б рухалися, не було. Автомобіль MITSUBISHI LANCER д. н. з. НОМЕР_2 , рухався по лівій смузі руху зустрічного напрямку, для здійснення повороту ліворуч, почав перестроюватися через розмітку 1.1 ПДР (вузька суцільна лінія), тим самим створивши аварійну ситуацію, в результаті чого автомобіль MITSUBISHI LANCER, д. н. з. НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 211040, д.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в зв`язку з чим завдано матеріальну шкоду.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/6522/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 (триста сорок) гривень.

Згідно висновку судового експерту Крутих Євгена Олександровича №77-19 від 02 травня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI LANCER д. н. з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 28.03.2019 року, визначається 175 560,39 гривень. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MITSUBISHI LANCER д. н. з. НОМЕР_2 , - 134 374,21 гривня.

При зверненні позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ РЕ» було встановлено, що ліміт відповідальності на одного потерпілого за школу заподіяну майну встановлено в розмір 100 000, 00 гривень, розмір франшизи - 0 гривень. При цьому встановлений ліміт відповідальності страхової компанії не є достатнім для відновлення вищевказаного транспортного засобу.

Відповідачі в добровільному порядку не сплатили позивачу суму відновлювального ремонту, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ РЕ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальних збитків, завданих унаслідок ДТП - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ РЕ» на користь ОСОБА_2 суму 72 750,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму 103 654,51 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ РЕ» на користь ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 732 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судового збору 1043 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму витрат на проведення експертизи - 2000 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Кудрявцев Максим Юрійович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків на суму 103 654,51 грн., судового збору у розмірі 1043 грн. та витрат на проведення експертизи у розмірі 2000 грн. - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Тобто рішення суду оскаржується лише в частині вирішених вимог до ОСОБА_1 . В іншій частині рішення суду не оскаржено і в апеляційному порядку не переглядається.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони по справі не з`явилися, про причини не явки не повідомили, заяв про розгляд справи в режимі відеоконференції або про відкладення судового засідання не подавали.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що справа перебуває в судах з лютого 2023 року, а в апеляційному суді з січня 2024 року, тобто з перевищенням строків передбачених ст.ст. 210, 371 ЦПК України.

При таких обставинах відсутні підстави для відкладення судового засідання у зв`язку не явкою належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в частині вирішеного позову до ОСОБА_1 зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов частково, стягуючи з Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ РЕ» на користь ОСОБА_2 суму 72 750,43 грн., стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму 103 654,51 грн., стягуючи на користь ОСОБА_2 судовий збір з Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ РЕ» на суму 732 грн., з ОСОБА_1 суму 1043 грн. та стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи - 2000 грн.,суд першої інстанції виходив доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками районного суду в частині вирішених вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 103654,51 грн.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- 28.03.2019 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 211040, д. н. з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Успенська з боку вул. Белинського ( Леонтовича) у напрямку вул. Маразліївська по лівій смузі руху, де на перехресті здійснював поворот ліворуч на зелений сигнал світлофору. Автомобіль, який знаходився на лівій смузі руху зустрічного напрямку зупинився, для здійснення повороту ліворуч. На правій смузі зустрічного напрямку транспортних засобів, які б рухалися, не було. Автомобіль MITSUBISHI LANCER д. н. з. НОМЕР_2 , рухався по лівій смузі руху зустрічного напрямку, для здійснення повороту ліворуч, почав перестроюватися через розмітку 1.1 ПДР (вузька суцільна лінія), тим самим створивши аварійну ситуацію, в результаті чого автомобіль MITSUBISHI LANCER, д. н. з. НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 211040, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в зв`язку з чим завдано матеріальну шкоду;

- постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/6522/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 (триста сорок) гривень;

- цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , водія автомобілю ВАЗ 211040, д. н. з. НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» (), що підтверджується Полісом АМ №4000724 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

- при зверненні позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ РЕ» було встановлено, що ліміт відповідальності на одного потерпілого за школу заподіяну майну встановлено в розмір 100 000, 00 гривень, розмір франшизи - 0 гривень;

- встановлений ліміт відповідальності страхової компанії не є достатнім для відновлення вищевказаного транспортного засобу;

- згідно з висновком судового експерту Крутих Євгена Олександровича №77-19 від 02 травня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI LANCER д. н. з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 28.03.2019 року, визначається 175 560,39 гривень. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MITSUBISHI LANCER д. н. з. НОМЕР_2 , - 134 374,21 гривня;

- відповідно до Висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Одеській області №СЕ-19/116-22/10807-АВ від 20.10.2022 року визначено ринкову вартість автомобіля Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_2 , до моменту пошкодження, станом на 28.03.2019 року, у сумі 134 377, 60 гривень. Вартість відновлювального ремонту у сумі 176 406,94 гривень. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначено у сумі 72 752,43 гривні.

Колегія суддів виходить з такого.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Як відомо з матеріалів справи, згідно з полісом № АМ №4000724 цивільно-правова відповідальність водія автомобілю ВАЗ 211040, д. н. з. НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн., франшиза - «0».

У постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17, провадження № 61-26508св18, від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16, провадження № 61-31661св18, зазначено, що згідно зі статтями 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. Суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про визначення розміру майнової відповідальності у сумі 310 430,64 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , оскільки такий розмір визначено до вимог законодавства, оскільки згідно з обставинам справи автомобіль не є фізично знищеним, а позивач заявляв вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди у зв`язку з відновленням автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Одеській області №СЕ-19/116-22/10807-АВ від 20.10.2022 року визначено ринкову вартість автомобіля Mitsubishi Lancer д. н. з. НОМЕР_2 , до моменту пошкодження, станом на 28.03.2019 року, у сумі 134 377, 60 гривень. Вартість відновлювального ремонту у сумі 176 406,94 гривень. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначено у сумі 72 752,43 гривні. Експерт зазначив, що відсутні підстави для визначення утилізаційної вартості пошкодженого транспортного засобу.

При таких обставинах немає підстав для висновку, що пошкоджений транспортний засіб потерпілого в ДТП є знищеним.

У постановах по справах №753/4696/16-ц від 30.10.2019, №761/14285/16-ц від 22.04.2019, № 757/33065/18-ц від 21.07.2021, №757/54513/16 від 02.02.2022 Верховний Суд звернув увагу на те, що згідно п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Потерпілий вправі заявляти вимоги про відшкодування заподіяної шкоди, до яких законом віднесено витрати, які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто без врахування коефіцієнту фізичного зносу.

Однак, важливою умовою для отримання повного відшкодування вартості відновлювального ремонту без коефіцієнту фізичного зносу є:

збереження автомобіля в пошкодженому стані до завершення судового процесу;

або ремонт автомобіля з обов`язковим збереженням доказів придбання деталей (не обов`язково нових і не обов`язково оригінальних, лиш би їх ціна не перевищувала вартість нових оригінальних деталей) та доказів відновлення автомобіля.

Якщо потерпілий до звернення до суду із позовною заявою про відшкодування шкоди відновив свій автомобіль і з певних причин не подбав про отримання доказів придбання нових деталей та доказів проведення відновлювального ремонту, то і не існуватиме підстав заявляти вимогу про стягнення витрат, які потрібно зробити для відновлення автомобіля.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема доданої до апеляційної скарги інформації на запит адвоката відповідача, належний позивачу автомобіль MITSUBISHI LANCER (ідентифікований за номером шасі НОМЕР_3 ) 17.07.2019 року (через неповні 4 місяці після події ДТП) був перереєстрований на іншого власника за договором у територіальному сервісному центрі код 1242 (м. Дніпро, проспект Праці 16) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, про що позивач, подаючи позов у 2021 році суду першої інстанції не повідомив, як не повідомив про це і під час розгляду справи в районному суді (т. 1 а. с. 20, 224, 226 зворот).

Оскільки доказів того, що автомобіль був позивачем збережений у пошкодженому після ДТП 28.03.2019 року стані або доказів здійснення відновлювального ремонту автомобіля з документальним підтвердженням придбання деталей, використаних при ремонті (товарний чек або рахунок і квитанцію про оплату, акт виконаних робіт), позивач суду першої інстанції не представив, про відчуження автомобіля через неповні 4 місяці після ДТП та за більше ніж два роки, що передували поданню до суду позову, суду не повідомив, а суд даних обставин не перевірив (реєстрацію права власності на час розгляду справи), у суду першої інстанції не було підстав для висновку про стягнення на користь позивача шкоди, завданої ДТП у розмірі ринкової вартості відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу, який розрахований у висновку експерта.

За встановлених у справі обставин і відсутності доказів збереження позивачем автомобіля у пошкодженому після ДТП 28.03.2019 року стані та відсутності доказів здійснення відновлювального ремонту автомобіля з документальним підтвердженням придбання деталей, використаних при ремонті (товарний чек або рахунок і квитанцію про оплату, акт виконаних робіт) та наявності відомостей про відчуження позивачем автомобіля (перереєстрацію на нового власника) за більше ніж 2 роки до звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, потерпілий вправі був вимагати від винуватця виключно відшкодування збитку, тобто, витрат на відновлювальний ремонт із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, якщо такий перевищує суму страхового відшкодування.

Оскільки відновлювальний ремонт автомобіля позивача із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу 72 750,43 грн. не перевищує ліміту страхового відшкодування на одного потерпілого за школу заподіяну майну, який встановлений у Полісі АМ №4000724 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховика Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ РЕ» у розмірі 100 000 грн., то у суду першої інстанції не було підстав для стягнення матеріальної шкоди завданої ДТП з відповідача ОСОБА_1 .

Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі 103 654 грн. 51 коп., судового збору 1 043 грн. та витрат на проведення експертизи 2 000 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у цій частині вимог.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасовано з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 640 грн. підлягають стягненню з позивача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кудрявцева Максима Юрійовича задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків на суму 103 654,51 грн. судового збору 1 043 грн. та витрат на проведення експертизи 2 000 грн. скасувати та в цій частині вимог та судових витрат - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 640 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 24.04.2025 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова