ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2963/25 Справа № 204/4632/24 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк Віктор Васильович, про визнання заповіту недійсним,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жиркевич Юлія Андріївна,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськавід 17 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

09 травня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк Віктор Васильович, в якій просила визнати недійсним заповіт від 16 травня 2023 року, зареєстрований приватним нотаріусом Семенюк В.В. в реєстрі за № 362, номер заповіту у спадковому реєстрі 70657038.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськавід 17 грудня 2024 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк Віктор Васильович про визнання заповіту недійсним відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

30.12.2024 рокувід ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жиркевич Юлія Андріївнанадійшла апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськавід 17 грудня 2024 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що відносини позивача із сестрою, спадкодавцем були добрі.

Сестра сама запросила ОСОБА_1 до себе через військові дії. Обіцяла, що квартира залишиться сестрі після її смерті.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

13.02.2025 року від представника ОСОБА_2 адвоката Зайцевої О.П. надійшоввідзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськавід 17 грудня 2024 рокузалишити без змін.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Жиркевич Ю.А. доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник ОСОБА_2 адвокат Зайцева О.П. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк В.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Він пояснив, що саме він посвідчував заповіт ОСОБА_3 . Він запитував її, чи є в неї родичі. ОСОБА_3 поясняла, що в неї є сестра, але вона останні 10 років з неї не спілкується, а тому бажала залишити всі своє майно своїй подрузі, з якої дружила багато років, хрестила її сина. ОСОБА_3 зробила свідомий вибір кому залишати своє майно.

Інші учасники належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (том 2, а.с.54-63), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Приоскілля Дворічанського району Харківської області, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданим 24 лютого 2020 року, орган, що видав 6345 (а.с. 6).

При цьому, дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 « ОСОБА_4 », яке вона змінила на « ОСОБА_5 » у зв`язку з реєстрацією ІНФОРМАЦІЯ_2 шлюбу з ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 18 вересня 2019 року (а.с. 9).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 29 березня 1963 року, вбачається, що батьками позивача є: батько: ОСОБА_7 , мати ОСОБА_8 (а.с. 8 (зворотній бік)).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 7 від 25 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також бути батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10 (зворотній бік) - 11).

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 361 (а.с. 11 (зворотній бік)).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно.

02 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її рідної сестри - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 68 (зворотній бік)), у зв`язку з чим П`ятою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 34/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 68-70).

Крім того, 22 лютого 2024 року до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори звернулась відповідач ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за заповітом від 16 травня 2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк В.В., зареєстрованим в реєстрі за № 362 (а.с. 69 (зворотній бік)).

Так, згідно з заповітом від 16 травня 2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк Віктором Васильовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 362, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належали їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, вона заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 59).

З Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76448865 від 02 квітня 2024 року (а.с. 14) вбачається, що заповіт від імені ОСОБА_3 , який посвідчений 16 травня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 362, є чинним.

Звертаючись у травні 2024 року до суду з даним позовом ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним заповіт, посвідчений 16 травня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк В.В., зареєстрований в реєстрі за № 362, посилаючись на те, що ОСОБА_3 про заповіт ніколи мови не вела, казала, що залишить квартиру ОСОБА_1 , а також наполягала на тому, що ОСОБА_3 так вчинити не могла, а якщо і підписала зазначений заповіт, то перебувала в стані, в якому не розуміла значення своїх дій. При цьому, в обґрунтування позову як на підставу своїх вимог позивач посилалась на ст.ст. 203, 225 ЦК України.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року роз`яснено, що при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Однак, суд зазначає, що під час розгляду даної справа жодна зі сторін вказаної справи не заявляла клопотань про призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи.

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів, які б давали суду підстави вважати, що в момент складання та підписання оскаржуваного заповіту, тобто станом на 16 травня 2023 року, ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Так, в оскаржуваному заповіті зазначено, що приватним нотаріусом Семенюк В.В. було встановлено особу ОСОБА_3 та перевірено її дієздатність.

Під час розгляду справи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк В.В. також підтвердив, що 16 травня 2023 року він дійсно посвідчував оскаржуваний заповіт, який ОСОБА_3 підписала власноруч в його присутності, при цьому наполягав на тому, що волевиявлення ОСОБА_3 було вільним, відповідало її внутрішній волі та значення своїх дій ОСОБА_3 усвідомлювала і могла ними керувати в повній мірі.

Також, за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 01 липня 2024 року судом було витребувано інформацію, чи перебувала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря-психіатра та чи зверталась до лікаря-психіатра, а також оригінал медичної картки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, згідно з відповіддю Відокремленого структурного підрозділу «Університетська лікарня» Дніпровського державного медичного університету № 1120 від 19 липня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря-психіатра не знаходилась, на прийом до лікаря-психіатра не зверталась. За медичною допомогою до ВСП «Університетська лікарня» ДДМУ (до 02 травня 2023 року ДЗ «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1 Міністерства охорони здоров`я України) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зверталась (а.с. 63).

Позивач у позовній заяві та під час розгляду справи наполягала на тому, що останнім часом перед смертю ОСОБА_3 була сама не своя. Але, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що оспорюваний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Семенюк В.В. 16 травня 2023 року, тобто більш ніж за 8 місяців до смерті ОСОБА_3 .

Крім того, всі допитані під час розгляду справи свідки повідомили суду, що ОСОБА_3 за життя була дієздатною, психічних розладів не мала та завжди усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Отже, твердження сторони позивача про те, що ОСОБА_3 на момент складання та підписання заповіту на ім`я ОСОБА_2 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 ухвалою суду від 15 серпня 2024 року (а.с. 113-114) по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертизи було поставлено такі питання: чи виконано підпис від імені померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в заповіті, посвідченому 16 травня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк Віктором Васильовичем, зареєстрованому в реєстрі за № 362, складеному на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , самою ОСОБА_3 чи його виконано іншою особою?; чи виконано померлою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рукописний запис «Заповіт прочитано мною вголос і підписано особисто» на заповіті, посвідченому 16 травня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк Віктором Васильовичем, зареєстрованим у реєстрі за № 362, складеному на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , чи його виконано іншою особою? Оплату витрат по проведенню експертизи було покладено на позивача ОСОБА_1 .

Позивачу ОСОБА_1 було доведено до відома про необхідність оплати рахунку № 634 від 02 вересня 2024 року в сумі 18 174,72 грн. за проведення експертизи, однак в судовому засіданні 16 жовтня 2024 року позивач заявила, що на теперішній час не має наміру оплачувати вартість експертизи у тому розмірі, який зазначений в даному рахунку на оплату.

12 листопада 2024 року до суду з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист про неможливість надання висновку судового експерта та повернення без виконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2024 року у зв`язку з невиконанням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, а також неоплатою рахунку за проведення експертизи.

За таких обставин, оскільки призначена ухвалою суду судова почеркознавча експертиза проведена не була у зв`язку з неоплатою позивачем рахунку за проведення експертизи та невиконанням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Твердження сторони позивача про те, що ОСОБА_3 оспорюваний заповіт не підписувала є недоведеними жодними доказами, а тому не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Також, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент складання та підписання ОСОБА_3 заповіту на ім`я ОСОБА_2 , волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі.

Сам по собі факт того, що ОСОБА_3 не розповідала позивачу ОСОБА_1 про заповіт, жодним чином не свідчить про те, що він нею не підписувався, її волевиявлення не було вільним, не відповідало її волі, або ж що ОСОБА_3 на момент складання та підписання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Заповідач може призначити своїм спадкоємцем особу незалежно від наявності у нього з цією особою сімейних, родинних відносин, а також заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом.

В свою чергу, допитані під час розгляду справи в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили, що вони були обізнані про наявність оскаржуваного заповіту ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 від самої ОСОБА_3 за її життя.

Суд зазначає, що усі доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог є недоведеними та ґрунтуються на її особистих припущеннях.

З огляду на наведене, встановивши та проаналізувавши усі обставини справи, беручи до уваги, що заповідач ОСОБА_3 особисто підписала оскаржуваний заповіт, а також з урахуванням того, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що у момент складання та підписання заповіту вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, або, що волевиявлення заповідача ОСОБА_3 під час складання та підписання нею заповіту не було вільним і не відповідало її волі, суд приходить до переконання про відсутність підстав, передбачених ст.ст. 203, 225 ЦК України, для визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідченого 16 травня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Семенюк Віктором Васильовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 362, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з статтею 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251,1252 цього Кодексу.

Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3статті 203 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідн о до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що, принцип свободи заповіту є основною, фундаментальною засадою спадкового права, що проявляється в усіх його інститутах. Свобода посмертних розпоряджень разом зі свободою власності та свободою договорів є одним із наріжних каменів сучасного цивільного права.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, у зв`язку з чим зазначені позивачем доводи для визнання заповіту недійсним, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жиркевич Юлія Андріївна залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськавід 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 15.04.2025 року.

Судді: