Справа № 296/2571/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

прокурора Сохи Л.О.,

представника позивача (Центр професійно-технічної освіти м. Житомира) адвоката Товянської І.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шлінчака І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/2571/18 за позовом Житомирської місцевої прокуратури, поданого в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в особі Центру професійно-технічної освіти м. Житомира до ОСОБА_1 , Управління житлового господарства Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент реєстрації Житомирської міської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження про приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в особі Центру професійно-технічної освіти м. Житомира звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження про приватизацію №64168, видане 08.04.2016 начальником управління житлового господарства Житомирської міської ради, яким задоволено прохання ОСОБА_1 про передачу квартири АДРЕСА_1 в приватну власність;

- визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане 08.04.2016 начальником управління житлового господарства Житомирської міської ради на підставі розпорядження про приватизацію №64168 від 08.04.2016;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності: 14125110).

В обґрунтування позову зазначає, що до Житомирської місцевої прокуратури надійшло звернення директора Центру професійно-технічної освіти м. Житомира щодо порушення вимог чинного законодавства при здійсненні приватизації квартир в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 , що перебуває на балансі Центру професійно-технічної освіти м. Житомира, в результаті чого незаконно відчужено з державної власності відповідні квартири по АДРЕСА_2 , в тому числі, квартиру АДРЕСА_3 .

Вказує, що багатоквартирний житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , перебуває у власності держави Україна в особі Міністерства освіти і науки України та знаходиться в оперативному управлінні Центру професійно-технічної освіти м. Житомира.

Зазначає, що до Управління житлового господарства Житомирської міської ради 14.03.2016 за №66017 надійшла заява від ОСОБА_2 , який згідно довіреності, зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за №1184 від 24.07.2014 та посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О.В., діяв в інтересах ОСОБА_1 , про приватизацію квартири АДРЕСА_1 . У заяві, як наймача квартири, вказано ОСОБА_1 . Разом з заявою до Управління житлового господарства Житомирської міської ради Мосійчуком М.Р. від імені ОСОБА_1 подано довідку №80 від 12.03.2016 про склад сім`ї та займані ними приміщення, довіреність, зареєстровану в реєстрі нотаріальних дій за №1184 від 24.07.2014, витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №27186879 від 24.07.2014, довідку №84 від 14.03.2016 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , копію технічного паспорта на квартиру, що підтверджується листом Управління житлового господарства від 19.07.2017 №2-1328. Ордер про надання ОСОБА_1 жилої площі, а саме кв. АДРЕСА_1 , або договір найму вказаної квартири не долучено. 14.03.2016 до Управління житлового господарства Житомирської міської ради надійшла заява від ОСОБА_2 про те, що він відмовляється від приватизації зазначеної квартири, оскільки ним вже використано право на безоплатну приватизацію.

Стверджує, що згідно листа Центру професійно-технічної освіти м. Житомира №182 від 20.03.2018, а також книги протоколів засідань профспілкового комітету СПТУ-15 м. Житомира за 2003-2012 роки рішення про надання ОСОБА_1 ордеру на квартиру АДРЕСА_1 не приймалось.

Вказує, що начальником Управління житлового господарства Житомирської міської ради 08.04.2016 було видано розпорядження про приватизацію №64168, яким задоволено прохання наймача ОСОБА_1 та передано квартиру АДРЕСА_1 у приватну власність.

Зазначає, що 08.04.2016 начальником Управління житлового господарства Житомирської міської ради також було видано ОСОБА_1 свідоцтво №64168 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стверджує, що 08.04.2016 державним реєстратором Житомирського міського управління юстиції Шевченком Олександром Вікторовичем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Рішення про державну реєстрацію права власності №29212422. Номер запису про право власності - 14125110.

Враховуючи викладене, вважає, що приватизація квартири відбулася з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому просить задовольнити його позовні вимоги.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2018 року дану справу передано судді Бондарчуку В.В. для розгляду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.03.2018 року заяву про забезпечення позову передано судді Бондарчуку В.В. для розгляду.

Ухвалою суду від 29.03.2018 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

В порядку забезпечення позову ухвалою від 29.03.2018 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою від 18.04.2018 продовжено ОСОБА_1 строк для подачі письмового відзиву.

18.04.2018 представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечує щодо задоволення позовної заяви керівника Житомирської місцевої прокуратури Г.Кравцова, оскільки викладені в ній доводи не ґрунтуються на нормах законодавства та містять загальні фрази, а докази, на які посилається прокурор не доводять порушень при приватизації квартири АДРЕСА_1 , а є частиною документації діяльності вказаних органів, установ, організацій та приватизаційної справи. Просить позовну заяву залишити без задоволення (а.с.167-168 том 1).

03.05.2018 від представника Міністерства освіти і науки України Брюховецької М.С. надійшли письмові пояснення в яких зазначається, що Центр професійно-технічної освіти м. Житомира є навчальним закладом, що підпорядковується Міністерству освіти і науки України. Фінансування навчального закладу здійснюється за рахунок державного бюджету. Основні засоби і майно, що рахується на балансі Університету, є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні. Акцентує увагу, що Міністерством освіти і науки України було прийнято наказ від 13 жовтня 2011 року №1190 "Про деякі питання комісії Міністерства з майнових питань", відповідно до якого утворена комісія з майнових питань підприємств, установ та організацій, що належить до сфери управління Міністерства, та затверджено Положення про Комісію з майнових питань підприємств. Згідно пункту 3 вказаного Положення завданням комісії є розгляд наданих документів, підготовка рекомендацій щодо списання, відчуження, розпорядження (користування) державним майном та здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства при списанні, відчуженні та розпорядженні (користуванні) майном. Таким чином виключно за умови наявності позивного рішення комісії Міністерства з майнових питань, а також відсутності заборони на відчуження шляхом приватизації спірного майна і міг відбутись процес приватизації зазначеного майна. Враховуючи той факт, що Міністерством освіти і науки України рішень та погоджень про відчуження (приватизацію) спірного майна не надавалось та не було волевиявлення законного власника на відчуження вищезазначеного майна, спірне майно підлягає витребуванню від ОСОБА_1 на користь Міністерства освіти і науки України, як власника та розпорядника майна. Просить позовні вимоги задовольнити (а.с.176-177 том 1).

07.05.2018 представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що підставою надання житлової площі ОСОБА_2 стало рішення місцевого комітету технічного училища №2 (одна з попередніх назв Центр професійно-технічної освіти м. Житомира). Згідно виписки з протоколу №12 засідання місцевого комітету технічного училища №2 від 29 червня 1979 року, майстру виробничого навчання товаришу ОСОБА_2 надано житлову площу в житловому будинку, який належить училищу. Факт проживання ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_4 (попередня адреса АДРЕСА_2 ) підтверджується довідкою №106 виданою технічним училищем №2 від 15.02.1980 року. Згідно довідки СПТУ №15 (одна з попередніх назв Центр професійно-технічної освіти м. Житомира) про склад сім`ї, виданої ОСОБА_2 , він дійсно прописаний і проживає у відомчому будинку СПТУ №15 за адресою АДРЕСА_5 . Склад сім`ї ОСОБА_1 1957 р.н. - дружина, ОСОБА_4 1981 р.н. - донька, ОСОБА_3 1985 р.н. - син. Підставою видачі ордеру на житлове приміщення №72 від 01.04.2005 року, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 ОСОБА_1 стало Рішення адміністрації та профкома Центру професійно-технічної освіти м. Житомира, протокол №18 від 24.03.2005 року, про що зазначено у самому ордері. А тому, доводи позивача про те, що рішення про надання ОСОБА_1 ордеру на квартиру АДРЕСА_1 не приймалось є безпідставними. Відповідно до п.п.1, 3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (тобто це не є оперативною нормою та передбачає вільний вибір органу). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Аналогічна норма закріплена в п.13 Положенням «Про порядок передачі квартир будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян». Крім того, позивач не обізнаний зі змістом постанови КМУ №572 від 08.10.1992р. Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", в п.1 якої вказано Раді Міністрів Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям, міністерствам і відомствам, у повному господарському віданні чи оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд: сприяти задоволенню потреб громадян у здійсненні приватизації державного житлового фонду і вживати заходів до посадових осіб, які створюють перешкоди на шляху проведення приватизації вказаного житла; прискорити створення уповноважених органів, агентств, бюро, асоціацій, інших підприємств з приватизації житла, а також визначити перелік установ і організацій, яким передбачається видати ліцензії на оформлення необхідних документів для приватизації державного житлового фонду. При цьому виходити з того, що пріоритет мають організації, які не входять до державних структур і не є власниками житлового фонду. Отже, вказані норми не тільки не забороняють здійснювати приватизацію державного житлового фонду уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, в даному випадку Управлінням житлового господарства Житомирської міської ради, а й зазначають, що пріоритет мають організації, які не входять до державних структур і не є власниками житлового фонду. Отже, за відсутності в Центрі професійно-технічної освіти м. Житомира органу приватизації, приватизацію кв. АДРЕСА_1 було законно здійснено Управлінням житлового господарства Житомирської міської ради, який є органом приватизації та створений уповноваженим органом місцевого самоврядування в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, зміст вказаного правочину не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а тому доводи позивача в цій частині позову є також безпідставними та необґрунтованими. Оскільки відповідачем ОСОБА_1 право власності на кв. АДРЕСА_1 набуто на підставах, що не заборонені законом, а тому відповідно до ст.328 ЦК України вважається набутим правомірно. Також звертає увагу, що в п.6.10та п.6.11 Статуту Центру професійно-технічної освіти м. Житомира, який діяв на час здійснення приватизації в 2016 році, не зазначено обов`язкове погодження з Міністерством освіти і науки України дій по розпорядженні майном, яке перебуває в користуванні Центру в тому числі і житловим фондом. Крім того, прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави, в позовній заяві не обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту. Просить позовну заяву залишити без задоволення (а.с.182-188 том 1).

На підставі розпорядження керівника апарату суду та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2018 року дану справу передано судді Галасюку Р.А. для розгляду, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_5 у відставку.

Ухвалою від 07.06.2018 дану справу прийнято до провадження та призначено за правилами загального позовного провадження.

26.09.2018 директор Центру професійно-технічної освіти м. Житомира Перелигін М.М. подав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що директором Центру професійно-технічної освіти м. Житомира було встановлено порушення вимог чинного законодавства при здійсненні приватизації квартир в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 , що перебуває на балансі Центру професійно-технічної освіти м. Житомира м.Житомира, в результаті чого незаконно відчужено з державної власності відповідні квартири по АДРЕСА_2 , в тому числі, квартиру АДРЕСА_3 . Вказує, що до прийняття оспорюваного розпорядження та видачі свідоцтва про право власності на житло багатоквартирний житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , перебував у власності Держави України в особі Міністерства освіти і науки України та знаходиться в оперативному управлінні Центру професійно-технічної освіти м.Житомира, що підтверджується листом Фонду державного майна України №10-15-10679 від 12.06.2015, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №116239585 від 05.03.2018 та балансом Центру професійно-технічної освіти м. Житомира. Отже, гуртожиток у власність відповідної територіальної громади не переданий, а тому щодо нього не може вирішуватись питання про приватизацію мешканцями належних до нього жилих і нежилих приміщень. В даних правовідносинах орган місцевого самоврядування не являється уповноваженим органом приватизації і не має повноважень щодо прийняття рішення про надання дозволу на приватизацію спірного майна. Також звертає увагу, що ордер на житлове приміщення №72 від 01.04.2005 виданий з посиланням на неіснуюче рішення профспілкового комітету, в період коли директор ОСОБА_6 взагалі не був призначений на посаду, з перевищенням повноважень колишнього директора, отже відсутні законні правові підстави для реєстрації ОСОБА_1 у спірному гуртожитку. Вважає позовні вимоги повністю обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення (а.с. 207-212 том 1).

12.07.2018 заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури Г.Кравцов подав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що згідно листа Центру професійно-технічної освіти м. Житомира №182 від 20.03.2018 ОСОБА_1 ніколи не працювала в Центрі професійно-технічної освіти м. Житомира, та згідно книги протоколів засідань профспілкового комітету СПТУ-15 м. Житомира за 2003-2012 роки у Центрі професійно-технічної освіти м. Житомира рішень про надання ордеру ОСОБА_1 немає. Крім того, такий ордер не був наданий і до Управління житлового господарства Житомирської міської ради. Звертає увагу, що житловий будинок АДРЕСА_2 , а отже і спірна квартира АДРЕСА_3 , належить на праві власності державі Україна в особі Міністерства освіти і науки України, тобто перебуває у державній власності, та знаходиться в оперативному управлінні Центру професійно-технічної освіти м. Житомира. Наказ про безоплатну передачу у комунальну власність вказаного житлового будинку та докази передачі житлового будинку до комунальної власності відсутні. Таким чином Управління житлового господарства Житомирської міської ради не має повноважень проводити приватизацію квартир вказаного житлового будинку, оскільки будинок не передавався до комунальної власності. Наголошує, що оскільки вибуття всупереч встановленого законом порядку з державної власності квартири АДРЕСА_1 істотно суперечить інтересам держави, а органи до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, заходи для захисту інтересів держави не вживають протягом тривалого часу, тому прокурором пред`явлено позов в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в особі Центру професійно-технічної освіти м. Житомира (а.с.213-221 том 1).

На підставі розпорядження керівника апарату суду та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2019 року дану справу передано судді Сингаївському О.П. для розгляду, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_7 у відставку.

Ухвалою від 30.09.2019 дану справу прийнято до розгляду та призначено за правилами загального спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.02.2020 від представника третьої особи (Департамент реєстрації Житомирської міської ради) Шевченка О.В. надійшли письмові пояснення в яких зазначає, що уразі прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог необхідно вирішити питання щодо визнання права власності щодо спірного об`єкту нерухомості з метою забезпечення можливості належного виконання судового рішення, у спосіб. Визначений у законі (а.с. 55-58 том 2).

Ухвалою від 27.04.2020 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою від 09.06.2021 року поновлено провадження у справі.

08.01.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шлінчака І.О. надійшло клопотання про передачу судової справи №296/2571/18 на повторний автоматизований розподіл між суддями.

На підставі розпорядження керівника апарату суду та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2024 року дану справу передано судді Адамовичу О.Й. для розгляду, у зв`язку з тим, що з 25.02.2022 року суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_8 увільнений у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою від 11.01.2024 року дану справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Прокурор в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Представник позивача (Центр професійно-технічної освіти м. Житомира) адвокат Товянська І.О. заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шлінчак І.О. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог

Представник відповідача Управління житлоого господарства Житомирської міської ради Гущина В.С. подала до суду заяву в якій просить справу розглянути без участі представника Управління житлоого господарства Житомирської міської ради. В поданій заяві заперечує проти задоволення позовної заяви (а.с.118 том 2).

Представник третьої особи (Департамент реєстрації Житомирської міської ради) Шевченко О.В. подав до суду клопотання в якому просить розглянути справу без участі представника департаменту,за наявними, в матеріалах справи документами (а.с.67 том 2).

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2005 року ОСОБА_1 виданий ордер на житлове приміщення № 72, на підставі якого вона набула право користування квартирою АДРЕСА_1 . Зазначений ордер виданий згідно з рішенням адміністрації та профкому Центру професійно-технічної освіти м. Житомира, протокол №18 від 24 березня 2005 року (а.с.192 том 1).

Житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , перебував на балансі Центру професійно-технічної освіти м. Житомира.

23 лютого 2016 року державним реєстратором Житомирського міського управління юстиції здійснено державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за Державою Україна в особі Міністерства освіти і науки України (а.с. 42 том 1).

Відповідно до Статуту Центру професійно-технічної освіти м. Житомира (в редакції, яка діяла до вересня 2017 року) об`єкти права власності, в тому числі й житло, є державною власністю, що закріплена Міністерством освіти і науки України за Центром професійно-технічної освіти м. Житомира і перебуває у користуванні Центру (п. 6.10 Статуту) (а.с.57-71 том 1).

Відповідно до пункту 7.9 чинного на час подання позову Статуту Центру професійно-технічної освіти м. Житомира майно Центру, в тому числі: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, гуртожитки, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інші об`єкти є об`єктами державної власності, що закріплюються за Центром на праві оперативного управління (а.с.72-92 том 1).

Наказом Міністерства освіти і науки України від 03 березня 2018 року № 218 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , закріплений на праві оперативного управління за Центром професійно-технічної освіти м. Житомира (а.с.113,114-119 том 1).

Судом установлено, що у Центрі професійно-технічної освіти м. Житомира не створений орган приватизації.

14 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління житлового господарства Житомирської міської ради із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1 (а.с.95 том 1).

Розпорядженням начальника Управління житлового господарства Житомирської міської ради від 08 квітня 2016 року № 64168 зазначена квартира передана у приватну власність ОСОБА_1 (а.с. 94 том 1).

На підставі вказаного розпорядження, 08 квітня 2016 року Управлінням житлового господарства Житомирської міської ради ОСОБА_1 видано свідоцтво №64168 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.105 том 1).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Порядок та підстави приватизації державного житлового фонду визначається Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та деталізується Положеннями «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення).

У пункті 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) визначено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до пунктів 1 та 3 статті 8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Аналогічна норма міститься в пункті 13 Положення, у якому зазначено, що приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (орган приватизації).

У пункті 9 статті 8 Закону зазначено, що державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

Отже, державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій установ може передаватись у комунальну власність за їх бажанням. При цьому, Закон не містить заборон приватизації такого житлового фонду без передачі до комунальної власності. Крім того, Закон не визначає підпорядкованість вирішення питання приватизації певному органу приватизації в залежності від належності житлового фонду, а лише перелічує уповноважені органи приватизації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів про створення органу приватизації в Центрі професійно-технічної освіти м. Житомира. Крім того, приватизація здійснювалася за домовленістю з власником житла - Центром професійно-технічної освіти м. Житомира.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчить про те, що 23 лютого 2016 року було зареєстровано право власності на житловий будинок за Державою Україна в особі Міністерства освіти і науки України у формі державної власності.

За змістом пункту 6.10 Статуту Центру професійно-технічної освіти м. Житомира в редакції станом на 2016 рік, об`єкти права власності, в тому числі і житло, є державною власністю і перебуває у користуванні Центру професійно-технічної освіти м. Житомира.

Багатоквартирний будинок, в якому розміщена спірна квартира, закріплений на праві оперативного управління за Центром професійно-технічної освіти м.Житомира наказом Міністерства освіти і науки України від 03 березня 2018 року № 218, тобто після приватизації житла.

Зміни в цій частині в Статут Центру професійно-технічної освіти м. Житомира в новій редакції внесені в 2017 році.

У частині десятій статті 8 Закону закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», далі Закон № 500-VI); заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону № 500-VI, частина друга статті 2 Закону).

У частині першій статті 1 Закону № 500-VI зазначено, що дія цього Закону щодо реалізації права на приватизацію не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Судами встановлено, що спірне житлове приміщення (квартира) під цей перелік заборони на приватизацію не підпадає.

Згідно із пунктом 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути і копія ордера про надання жилої площі, а також документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 додала до заяви про приватизацію нерухомого майна необхідні документи, які були перевірені уповноваженим органом і на підставі яких було прийняте рішення про приватизацію.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 виконала вимогу пункту 18 Положення, а орган приватизації ухвалив законне розпорядження про задоволення заяви ОСОБА_1 , а отже, приватизація спірної квартири була здійснена уповноваженим органом приватизації, в порядку та спосіб встановленими законом за згодою балансоутримувача майна.

Щодо доводів позивача про відсутність підстав на вселення до спірної квартири згідно ордеру, суд зазначає наступне.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Принцип пропорційності у розумінні Європейській суд з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження про приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності задоволенню не підлягають.

Вимога про скасування державної реєстрації права власності також не підлягає задоволенню оскільки є похідною.

Судом при вирішенні спору враховано правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 09.06.2021 року у справі № 296/2561/18, в якій вирішувався спір за подібних обставин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд повністю відмовив в задоволенні позовних вимог, судові витрати позивача залишаються за ним.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Житомирської місцевої прокуратури, поданого в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в особі Центру професійно-технічної освіти м. Житомира до ОСОБА_1 , Управління житлового господарства Житомирської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент реєстрації Житомирської міської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження про приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Житомирська місцева прокуратура, адреса: м. Житомир, вул. Л.Качинського, 2, .

Позивач: Міністерство освіти і науки України, адреса: м. Київ, просп. Перемоги, 10, .

Позивач: Центр професійно-технічної освіти м. Житомира, адреса: м. Житомир, вул. Селецька, 5, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління житлового господарства Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2, .

Третя особа: Департамент реєстрації Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2, .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 10.04.2025