Справа № 456/4080/24
Провадження № 2/456/185/2025
РІШЕННЯ

іменем України

28 лютого 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Сімонової-Мацигіної А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/4080/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення нерухомого майна з-під арешту, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення нерухомого майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні в Стрийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебувало виконавче провадження № 35131139 по примусовому виконанню ухвали №2/1323/1910/2012 від 05.11.2012 року виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

19.11.2012 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту на вказану квартиру, який накладено 08.11.2012 р.

15.08.2017 року був укладений договір №634-Ф «Про відступлення права вимоги» в якому вказано, що публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» відступає новому кредитору товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальника, іпотекодавця та поручителів. 15.08.2017 року був укладений договір №15-2/08/17 «Про відступлення права вимоги» між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» та новим кредитором ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання: АДРЕСА_2 .

04.10.2019 року Стрийським міськрайонним судом була винесена ухвала № 6/456/87/2019 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Згідно відповіді № 22415 від 13.05.2024 року Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на заяву про зняття арешту із нерухомого майна, вказаного вище, встановлено, що підстав для зняття арешту нема, оскільки у відділ ухвала суду про зняття заходів забезпечення позову не надходила. Не зняття арешту з майна боржника при завершенні виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби. Не зняття органом державної виконавчої служби арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна. Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. На підставі вищенаведеного просив скасувати арешт та обтяження з нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження - 13225230, що належить ОСОБА_1 .

В судове засіданні позивач не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої вимоги позову підтримав та просив скасувати арешт та обтяження з нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву відповідно до якої позов визнав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник третьої особи Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів) у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов не подав.

Розгляд справи по суті відбувся без участі сторін.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.11.2012, у справі №1323/5335/2012, за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення коштів, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , та житловий будинок, який знаходиться в с. Угерсько Стрийського району Львівської області, який належить ОСОБА_3

15.08.2017 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» було укладено договір №634-Ф «Про відступлення права вимоги», яким публічне акціонерне товариство відступило новому кредитору товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» належні Банку вимоги, а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальника, іпотекодавця та поручителів.

15.08.2017 року було укладено договір №15-2/08/17 «Про відступлення права вимоги» між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» та новим кредитором ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2019 у справі № 6/456/87/2019, було замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника ОСОБА_2 .

Згідно відповіді №22415 від 13.05.2024 року Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на заяву ОСОБА_1 , про зняття арешту із нерухомого майна, встановлено, що підстав для зняття арешту нема, оскільки у відділ ухвала суду про зняття заходів забезпечення позову не надходила. 19.11.2012 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту на квартиру, який накладено 08.11.2012.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 та 08.11.2012 зареєстровано обтяження у виді арешту нерухомого майна за №13225230.

Оскільки дане виконавче провадження є завершеними на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (попередній редакції), не передбачає зняття арешту з майна боржника, на підставі ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», на момент закінчення даного виконавчого документа підстав для звільнення майна з під арешту не було, позивач в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

На сьогодні позивач, має намір розпорядитись належним їй майном, проте через наявність арешту на майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, безпідставно накладений арешт на майно порушує її право, позивача у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з позивача та те, що ОСОБА_1 , є боржником. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, як було встановлено судом, що ОСОБА_1 , мав борги по яким перебували виконавчі провадження, які завершені. На час розгляду позовної заяви підстав знаходження нерухомого майна під забороною відчуження немає.

Арешт накладений на майно порушує права позивача.

Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується розгляд справи.

Утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, суд дійшов до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Встановивши дані обставини, суд дійшов до висновку, про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , який накладений згідно постанови №35131139, 08.11.2012, Головним державним виконавцем відділу ДВС Стрийського МРУЮ, ухвала №2/1323/1910/2012 видана 05.11.2012 Стрийським міськрайонним судом, реєстраційний номер обтяження №13225230, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 259, 263-268, 279, 280 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Скасувати арешт та обтяження з нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 13225230, що належить ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя Р. Т. Шрамко