Справа 688/4982/24
№ 2/688/117/25
Рішення

Іменем України

17 квітня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

секретаря судового засідання Гошовської О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Горлюк Ю.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Козирської Г.Б.,

представника третьої особи Занов`яка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Горлюк Юлії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача

24.10.2024 року адвокат Горлюк Ю.В. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом, вимоги якого уточнила 30.01.2025 року, до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином.

В обгрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між ними не склалось, у зв`язку із чим шлюб судом було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю ОСОБА_2 та між сторонами почалися непорозуміння про порядок участі батька у вихованні сина. Відповідачем створювалися штучні перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною. Всі намагання ОСОБА_1 мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів, ОСОБА_2 і надалі перешкоджає йому бачитись з дитиною, налаштовує сина проти нього, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які останній не може нормально зустрічатися з дитиною. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 намагається налагодити зв`язок із сином ОСОБА_4 , бажає приймати участь у його вихованні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним. Окрім цього, він регулярно сплачує аліменти на користь відповідача на утримання дитини. ОСОБА_1 намагався вирішити це питання, звернувшись із заявою до органу опіки і піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, рішенням №11 від 16.01.2020 року було визначено такий спосіб участі батька дитини у вихованні сина та спілкуванні з ним: щопонеділка з 17.00 год до 19.00 год в присутності матері дитини. Однак, враховуючи те, що позивач є військовослужбовцем, проходить військову службу в Збройних Силах України, перебуває за межами області, де проживає син, він позбавлений можливості очно бачитися з сином.

А тому, просить зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі способи участі: надати можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною через телефон та інші засоби зв`язку, включаючи Viber, WhatsApp, Telegram.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що бажає приймати участь у спілкуванні з сином, налагодити із ним відносини. Визнає, що син його не знає. Він намагався брати участь у його вихованні, робив багато спроб, неодноразово приходив до місця проживання відповідача, проте двері весь час були зачинені. Одного разу вийшла мати відповідача і відмовила у побаченні з сином, нащо він викликав поліцію, після чого йому дали побачитись із дитиною. Відповідач заперечує його спілкування та спілкування його рідних з сином. А тому, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, врахувавши, що він з 09.01.2023 року проходить військову службу, а тому може спілкуватись із сином лише в телефонному режимі, в тому числі по відеозвязку по Viber, WhatsApp, Telegram.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Горлюк Ю.В. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у поданих заявах, просила їх задовольнити.

Позиція відповідача, третьої особи

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у поданих нею письмових відзивах і додаткових поясненнях. Суду пояснила, що, дійсно, перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом тривалого часу намагалась зберегти сімейні відносини із позивачем, проте, цього не сталось, вона з дитиною стали проживати окремо. Перешкод у спілкуванні із дитиною вона позивачу не чинила, він лише раз у 2017 році бачив дитину, в подальшому не виявляв бажання бачитись та спілкуватись з сином, прагне лише якомога менше платити аліментів на його утримання, оскільки неодноразово ініціював судові процеси по зменшенню розміру аліментів. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не врахував, що їхній син ходить до школи, де перебуває з 08 год до 12.25 год, після цього займається додатково з репетиторами, ходить на секції. Має вільний час лише з 16 до 18 год, після цього виконує домашні завдання та у 21 год лягає спати. Дитина не знає біологічного батька ОСОБА_1 , заперечує спілкування із ним, оскільки вважає своїм батьком її чоловіка ОСОБА_5 , з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Вона ІНФОРМАЦІЯ_2 народила ще одну дитину, а тому не може весь час перебувати поруч із їхнім сином ОСОБА_4 . Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Козирська Г.Б. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином, його звернень до правоохоронних органів та соціальних служб з приводу протиправної поведінки відповідача, не виконання рішення органу опіки та піклування. Також вважає, що позивач не має на меті спілкуватись з дитиною, а хоче лише таким чином вирішити питання про відмову відповідача від аліментів. Крім того, у разі задоволення позовних вимог будуть порушені права дитини, яка позивача не знає, та матері дитини, яка не може перебувати поруч із сином весь час, оскільки він відвідує школу, репетиторів, секції.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області Занов`як І.С. в судовому засіданні підтримав позов та поданий до суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 20.02.2025 року. Звертав увагу суду на те, що неодноразові звернення позивача до органу опіки та піклування і суду свідчать про те, що матір дитини чинить йому перешкоди у спілкування з сином, повністю заперечує його участь у вихованні малолітньої дитини.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2024 відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 11 год 00 хв 02.12.2024, яке за клопотанням учасників справи неодноразово відкладалось.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Горлюк Ю.В. та відповідача ОСОБА_2 ; приєднано до матеріалів справи заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Горлюк Ю.В. про уточнення позовних вимог від 30.01.2025 року та ухвалено подальший розгляд справи здійснювати з її урахуванням; продовжено відповідачу ОСОБА_2 строк для подання відзиву на позовну заяву, приєднано його до матеріалів справи; зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області надати на адресу суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті: обстеження умов проживання батьків, із психологічної характеристики дитини, безпосереднього спілкування з дитиною за участю дитячого психолога та інших даних, які мають значення для вирішення спору; закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті з викликом учасників справи та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази

Судом встановлено, що сторони, які з 24.04.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1 , виданого 13.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2016 року, яке набрало законної сили 24.05.2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви 06.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2017, яке набрало законної сили 06.06.2017 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано.

Після розірвання шлюбу малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати разом із матір`ю по АДРЕСА_1 .

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради №01-22/56 від 16.07.2017 року визначено спосіб спілкування ОСОБА_1 з сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи або щонеділі з 15:00 год до 17:00 год в присутності матері дитини.

Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, у зв`язку з чим останній 03.01.2020 року з метою вирішення конфліктної ситуації звернувся із письмовою заявою до органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради.

Звернення ОСОБА_1 було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 13.01.2020. Під час засідання мати дитини ОСОБА_8 повідомила, що вона заперечує проти того, щоб батько бачився з сином. Крім того, повідомила, що вона в суботу і неділю працює, тому комісією було рекомендовано змінити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №11 від 16.01.2020 року визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним: щопонеділка з 17:00 год до 19:00 год в присутності матері; висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради №01-20/526 від 16.02.2017 року визнано таким, що втратив чинність.

Згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2022 року, яке набрало законної сили 03.11.2022 року, зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 щомісячно на підставі рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2016 року, з 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 11.11.2023 року вбачається, що відповідач ОСОБА_8 11.11.2023 року вступила в зареєстрований шлюб з ОСОБА_5 , після чого почала носити прізвище « ОСОБА_9 ». В шлюбі у них народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 від 03.12.2024 року.

Відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.01.2024 року, яке залишене без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 10.12.2024 року, змінено розмір аліментів, визначених рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2022 року, ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від 20.06.2024 року має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

З психологічної характеристики №02-13/471 від 26.12.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої психологом Шепетівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді вбачається, що психоемоційні стосунки між біологічним батьком ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Малолітній ОСОБА_4 не знає та не пам`ятає свого біологічного батька та вважає батьком свого вітчима ОСОБА_5 . Для встановлення контакту між дитиною та батьком необхідно залучити психолога. Зустрічі мають відбутися в присутності матері.

Відповідно до висновку №03-28/712 від 18.02.2025 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради вважає доцільним визначення судом способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним - в телефонному режимі та з допомогою соціальних мереж, в присутності матері дитини, до 21 год.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 18 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення.

Згідно ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Положення статей 151-152 СК України закріплено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відовідно до змісту ст. 155 України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ст. 159 СК України).

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №165/2839/19 (провадження № 61-6769св19).

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, урегульовано Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України №866 від 24.09.2008 року. Так, відповідно до Порядку, органами опіки та піклування, серед інших, є виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування). Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей; конфіденційності інформації про дитину.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви та висновки суду

Заслухавши вступне слово сторін та їх представників, допитавши свідків, з`ясувавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 4 Конвенції дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтресами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANTv. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

За змістом положень ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити; контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Отже, міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини.

За змістом частин четвертої - шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З наданих та досліджених в суді доказів вбачається, що позивачу ОСОБА_1 чинились перешкоди відповідачем ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки остання заперечує їх спілкування, а тому він звернувся до суду із даним позовом. Звертаючись до суду з цим позовом, посилався на необхідність забезпечення йому права на спілкування з дитиною та участь у її вихованні.

Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини (постанови Верховного Суду: від 05 жовтня 2022 року у справі №196/1202/19, від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23).

Вирішуючи спір між сторонами суд враховує, що позивач ОСОБА_1 бажає брати участь у спілкуванні та вихованні свого малолітнього сина ОСОБА_3 , проявляє ініціативу в цьому, офіційно працевлаштований, має постійних дохід, сплачує аліменти на його утримання.

Однак, на даний час позивач є військовослужбовцем, виконує обов`язки військової служби, в тому числі в зоні проведення бойових дій, а тому приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною може виключно в телефонному режимі, в тому числі в режимі відеозв`язку.

Військова агресія, умови воєнного стану не повинні використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком.

Оскільки відсутні належні та допустимі докази щодо негативного впливу батька на нормальний розвиток дитини, суд вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити в судовому порядку способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали показання про те, що ОСОБА_1 участі в вихованні сина та спілкуванні з ним з його ініціативи не приймав, дитину не провідував.

В судовому засіданні в присутності психолога з`ясовано думку дитини, при цьому малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказав, що чоловіка на екрані бачить вперше, його не знає, він йому не потрібен, оскільки вже має папу Рому, а тому спілкуватись із ним не бажає, навіть по телефону.

Оцінюючи всі досліджені судом докази, а також вік хлопчика, якому на час розгляду справи вже виповнилось 9 років, суд приходить до висновку, що сприйняття дитиною батька, зумовлене конфліктною ситуацією, яка склалася між її батьками. Дитина фактично не бачила батька, а тому сприймає його через відношення до нього матері, з якою вона проживає та має тісний зв`язок, тобто опосередковано проектує на себе її емоції.

В цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини.

В той же час, через відсутність спілкування дитини з батьком суд вважає, що вказаний процес має відбуватись поетапно. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності сина до батька.

Якщо між дитиною та батьком немає психологічного зв`язку й дитина з огляду на її вік і тривале проживання з матір`ю не сприймає його як батька, спілкування батька з дитиною доцільно розпочати у присутності матері. Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 23.06.2020 року у справі № 754/9026/16-ц (провадження № 61-5215св19).

Особисті неприязні стосунки між батьками, не можуть бути підставою для відмови у спілкуванні з дитиною, тому із батьків, який проживає окремо, а формальний підхід до вирішення вказаного питання є неприпустимим. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 487/2960/23 провадження № 61-8756св24.

Враховуючи встановлені судом обставини, режим дня дитини, психологічну характеристику дитини, згідно якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має середні комунікативні здібності та на контакт з незнайомими людьми йде повільно, тільки після встановлення повної довіри, міжнародні договори та національне законодавство, які гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини, висновок органу опіки та піклування, суд вважає необхідним зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 організувати спілкування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 через засоби мобільного зв`язку, в тому числі в режимі відеозв`язку, в її присутності кожного дня з 16:00 год до 18:00 год, що не порушуватиме режиму дня та навчання дитини, не відриватиме від нормального звичайного для дитини середовища та не заважатиме нормальному її існуванню. Також суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що уразі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, психоемоційним станом, жодна із сторін не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Отже, суд дійшов висновку позов задовольнити частково.

На підставі ст.ст. 141, 150, 157, 158, 159 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов адвоката Горлюк Юлії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 організувати спілкування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 через засоби мобільного зв`язку, в тому числі в режимі відеозв`язку, в її присутності кожного дня з 16:00 год до 18:00 год.

В решті позову відмовити.

Роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, адреса місцезнаходження: вул. Соборності, 4, в м. Шепетівка Хмельницької області.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2025 року.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК