Єдиний унікальний номер судової справи: 489/519/25
Номер провадження: 22-ц/812/792/25 Суддя-доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Самчишиної Н.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Носіковим І.М.,

за участю: ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , подану в його інтересах

адвокатом Коренко Тетяною Володимирівною

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Кокорєва В.В. в приміщені того ж суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

У січні 2025 року ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Коренко Т.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2025 року частково задоволено заяву представника позивача - адвоката Коренко Т.В. про забезпечення позову. Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме - земельну ділянку, кадастровий номер: :08:000:0153, площею 2 га, земельну ділянку кадастровий номер: :12:000:0247, площею 2 га, земельну ділянку, кадастровий номер: :12:000:0248, площею 2 га, земельну ділянку, кадастровий номер: :12:000:0246, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, Мішково - Погорілівська сільська рада.

12 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що арешт земельних ділянок, що належать ОСОБА_3 створюють перешкоди для державного виконавця щодо примусової реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_3 для погашення довготривалого боргу по аліментам на п`ятьох дітей, оскільки арешт виконавця був накладений набагато раніше і аліменти на дітей погашаються в першу чергу.

Ухвалою Ленінського районного суду від 21 березня 2025 року провадження за клопотанням ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - закрито. Скасовано за власною ініціативою суду заходи забезпечення позову, які були застосовані ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2025 року у справі №489/519/25, у вигляді арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 - земельну ділянку, кадастровий номер: :08:000:0153, площею 2 га, земельну ділянку кадастровий номер: :12:000:0247, площею 2 га, земельну ділянку, кадастровий номер: :12:000:0248, площею 2 га, земельну ділянку, кадастровий номер: :12:000:0246, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, Мішково - Погорілівська сільська рада, шляхом скасування арешту на вказане нерухоме майно.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Коренко Т.В. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати, клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову повернути заявнику без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі. ОСОБА_1 не мала права на подання до суду заяви про скасування заходів забезпечення позову, а відтак така заява не могла бути предметом судового розгляду та підлягала поверненню заявнику без розгляду. Крім того, оскільки клопотання ОСОБА_1 не могло бути предметом судового розгляду, суд першої інстанції не повинен був його розглядати у відкритому судовому засіданні, надавати оцінку доводам заявника та за наслідком судового розгляду постановляти оскаржувану ухвалу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає про те, що поданий ОСОБА_2 позов штучно створений задля того щоб державний виконавець не зміг виконати рішення суду по аліментам на п`ятьох дітей.

У судове засідання сторони не з`явилися, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю - доповідача, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України).

Згідно ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала в повній мірі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2025 року ОСОБА_2 в інтересах якого діяла адвокат Коренко Т.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором позики від 01 грудня 2021 року у розмірі 400 000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суд м. Миколаєва від 05 лютого 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Коренко Т.В. про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме - земельну ділянку, кадастровий номер: :08:000:0153, площею 2 га, земельну ділянку кадастровий номер: :12:000:0247, площею 2 га, земельну ділянку, кадастровий номер: :12:000:0248, площею 2 га, земельну ділянку, кадастровий номер: :12:000:0246, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, Мішково - Погорілівська сільська рада.

Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно частини першою статті 4 ЦПК України, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначала, що арешт земельних ділянок, що належать ОСОБА_3 створює перешкоди для державного виконавця щодо примусової реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_3 для погашення довготривалого боргу по аліментам на п`ятьох дітей, оскільки арешт виконавця був накладений набагато раніше і аліменти на дітей погашаються в першу чергу.

Забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Питання, пов`язані із забезпеченням позову, зміною виду чи їх скасуванням вирішуються у порядку, передбаченому ЦПК України, і не можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні.

Водночас за приписами частини першої статті 158 ЦПК України із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно) може звернутися виключно учасник справи. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 753/12741/17 (провадження № 61-15806св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 607/15533/17 (провадження № 61-43809св18), від 06 травня 2020 року у справі № 756/8156/18 (провадження № 61-48774св18), від 19 листопада 2020 року у справі № 759/3883/17 (провадження № 61-21905св19), від 27 січня 2021 року у справі № 757/9023/18-ц (провадження № 61-14051св19), від 10 лютого 2021 року у справі № 641/1271/19-ц (провадження № 61-5579св20), від 25 травня 2023 року у справі № 334/1250/22 (провадження № 61-12728св22).

У даній справі встановлено, що представник позивача - адвокат Коренко Т.В. звернулася до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2025 року вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме - земельну ділянку, кадастровий номер: :08:000:0153, площею 2 га, земельну ділянку кадастровий номер: :12:000:0247, площею 2 га, земельну ділянку, кадастровий номер: :12:000:0248, площею 2 га, земельну ділянку, кадастровий номер: :12:000:0246, площею 2 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, Мішково - Погорілівська сільська рада.

ОСОБА_1 не є учасником справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, на забезпечення якого вжито заходи забезпечення позову.

З огляду на викладене, з урахуванням положень частини першої статті 158 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 позбавлена можливості звертатися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Разом із цим, необхідно зазначити, що суд вправі закрити провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом.

Такі підстави чітко та вичерпним чином визначені у частині першій статті 255 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У даній справі, підстава, передбачена пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, для закриття провадження у справі відсутня.

При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

Оскільки ОСОБА_1 не мала права на подання до суду заяви про скасування заходів забезпечення позову, то така заява не може предметом судового розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Разом з тим, суд першої інстанції скасовуючи заходи забезпечення позову у даній справі з власної ініціативи послався на доводи ОСОБА_1 яка не є учасником справи надавши їм правову оцінку та за наслідком розгляду заяви останньої постановив ухвалу.

За таких обставин, оскаржувана ухвала, як така, що постановлена з порушення норм процесуального права на підставі ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 379, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах адвокатом Коренко Тетяною Володимирівною - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Н.В. Самчишина

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 24 квітня 2025 року.