Справа № 351/551/24
Номер провадження №2/351/62/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кісілевича О.М.,

представника третіх осіб Курилюк Е.Д. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Кісілевича Олега Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Служба у справах дітей Снятинської міської ради, Орган опіки та піклування Снятинської міської радипро позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кісілевич Олег Михайлович звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи - Служба у справах дітей Снятинської міської ради, Орган опіки та піклування Снятинської міської радипро позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача Кісілевич О.М. зазначає, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 05.10.2020 шлюб між сторонами розірвано. 15.07.2021 згідно з рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Проте, станом на 01.01.2024 у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів у сумі 137 535, 48 грн. Оскільки відповідач не переймається станом здоров`я дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, вчиняє домашнє насильство, має заборгованість зі сплати аліментів, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, просила суд позов задовольнити, суду пояснила, що 7 років не проживає разом з відповідачем, виїхала за кордон у 2019 році. Батько востаннє бачився з дітьми у 2019-2020 роках, коли доньці було 5 років, а сину 3 роки. Після цього батько ще деякий час спілкувався з дітьми по телефону, а потім припинив. Син батька взагалі не пам`ятає, діти не згадують про батька та звикли жити без нього. Останній раз спілкувалися з батьком у 2022 році, коли хотіла отримати від нього дозвіл на виїзд дітей за кордон через війну, але він не погодився, хоча його дозволу не було потрібно. Аліменти на утримання дітей не сплачує, 2 роки тому подала до суду позовну заяву про стягнення аліментів. Батьки чоловіка спілкуються з його дітьми, але не обговорюють його з ними. Відповідач не допомагає дітям з ліками, їжею, грошима. У 2019 році відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, після цього вона більше з ним не спілкувалася.

У судовому засіданні представник позивача Кісілевич О.М. позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

У судовому засіданні представник третіх осіб - Служби у справах дітей Снятинської міської ради та Органу опіки та піклування Снятинської міської ради Курилюк Е.Д. пояснила, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню, але підтримує висновок органу опіки та піклування.

Допитана в судовому засіданні в порядку ст. 232 ЦПК України неповнолітній свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона пам`ятає батька, востаннє спілкувалася з ним коли їй було 5 років, а меншому брату було 3 роки, після цього з батьком більше не бачилися. Батько не надсилав їм ніякі подарунки, мама повністю ними опікується. Бабуся з дідусем гарно ставляться та цікавляться їх життям, за тата нічого не розказують. Вважає, що тата слід позбавити батьківських прав.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника третіх осіб, неповнолітнього свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04 серпня 2015 року виконавчим комітетом Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківській області, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 20. Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , а матір`ю - ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17 липня 2017 року виконавчим комітетом Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківській області, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис № 11. Батьком дитини записаний ОСОБА_3 , а матір`ю - ОСОБА_1 .

Згідно з копією заочного рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 05.10.2020 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно з копією довідки № 01-36/16 від 15.02.2024, виданої Задубрівським ліцеєм ім. Богдана Ступарика Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, за період навчання ОСОБА_5 в 1-му класі з 01.09.2021 по 25.02.2022 (зі слів класного керівника ОСОБА_7 ) батько жодного разу не приходив до школи і не цікавився навчанням своєї дочки.

Згідно з копією довідки № 01-18/2 від 12.02.2024, виданої Задубрівським закладом дошкільної освіти «Тополька» Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_6 почав відвідувати даний заклад у вересні 2021 року по лютий 2022 року. Під час перебування дитини у закладі освіти батько не відвідував і не забирав дитину з садочка. На всіх заходах, які проводились у дошкільному закладі, була присутня мати хлопчика.

Згідно з копією виконавчого листа, виданого 29.09.2021 Снятинським районним судом Івано-Франківської області, суд вирішив стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 24.05.2021.

Згідно з копією відповіді № 684 від 04.01.2024 Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адвокатський запит представника позивача Кісілевича О.М. , станом на 01.01.2024 за виконавчим провадженням АСВП № НОМЕР_4, де боржником є ОСОБА_3 , наявна заборгованість у сумі 137 535, 48 грн., з яких: 125 032, 25 грн. - заборгованість зі сплати аліментів, 37 509, 68 грн. - штраф за несвоєчасну сплату аліментів, 12 503, 23 грн. - нарахований виконавчий збір.

Згідно з копією постанови Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.06.2019, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності з оголошенням йому усного зауваження.

Згідно з висновком Органу опіки та піклування Снятинської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », затвердженим рішенням Виконавчого комітету Снятинської міської ради від 22 жовтня 2024 року № 365-10/2024, орган опіки та піклування не може надати повний, всебічний, об`єктивний висновок по даній справі та вважає за доцільне залишити дане питання на розсуд суду.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

З наведених вище письмових доказів судом вбачається, що батько ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не займається їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Отже, ураховуючи поведінку батька, його відношення до дітей та беручи до уваги інтереси дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та втратив цікавість до своїх дітей.

З огляду на зазначене, ураховуючи, що ОСОБА_3 повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей та втратив до них будь-який інтерес, суд вважає, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав стосовно його малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

З матеріалів справи судом вбачається, що згідно з копією виконавчого листа, виданого 29.09.2021 Снятинським районним судом Івано-Франківської області, суд вирішив стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 24.05.2021.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що при задоволенні позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав, відсутня необхідність та підстави для одночасного прийняття рішення про стягнення аліментів на дітей.

За таких обставин, ураховуючи інтереси дітей, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, є достовірними, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, у зв`язку з чим позов адвоката Кісілевича Олега Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору ID: 1471-7287-6589-9585 від 18.03.2024 у сумі 1 211, 20 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Кісілевича Олега Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Служба у справах дітей Снятинської міської ради, Орган опіки та піклування Снятинської міської радипро позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стосовно його неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- третя особа: Орган опіки та піклування Снятинської міської ради, місцезнаходження: 78300, Івано-Франківська область, Коломийський район, м. Снятин, пл. Незалежності, буд. 1, ;

- третя особа: Служба у справах дітей Снятинської міської ради, місцезнаходження: 78300, Івано-Франківська область, Коломийський район, м. Снятин, пл. Незалежності, буд. 1, .

Суддя Іван ПОСОХОВ