ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15403/24

Провадження № 22-ц/820/955/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Колієва С.А. від 13 лютого 2025 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання послуг від 15.11.2023 року у сумі 2000 доларів США.

30 січня 2025 року представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вказував, що 24.05.2024 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Бейликом М.Б. укладено договір про надання правничої допомоги та додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги, за яким сторони погодили фіксований гонорар адвоката 15000 грн. На виконання договору надано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 28 січня 2025 року, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги, рахунок-фактуру №1/25 від 28.01.2025 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Бейлика Михайла Беніаміновича про ухвалення додаткового рішення.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити заяву про стягнення судових витрат. Зазначає, що представник позивача на підтвердження стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15000 грн. надав копії договору про надання правової допомоги, додатку №1 до договору, акт приймання-передачі, звіт про витрачений час та рахунок-фактуру. У позові вказано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та заявлено у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подачу доказів їх понесення протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. Суд не взяв до уваги, що акт приймання-передачі надання правничої допомоги (послуг) не міг бути поданий до суду раніше, ніж після ухвалення судом відповідного судового рішення у справі. Тому, вважає, що причини неможливості подання до закінчення судових дебатів цих доказів є поважними.

В засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що професійну правничу допомогу позивачу у цій справі надавав адвокат Бейлик М.Б., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 24 травня 2024 року, додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги від 24 травня 2024 року.

Згідно п.п. 1,3 додатку № 1 сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги становить 15000 грн.

На виконання умов договору про надання правничої допомоги додано акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг), звіт про витрачений час на надання правничої допомоги від 28.01.2025 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не наведено поважних причин неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів, хоча розмір гонорару адвоката є фіксованим.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цього висновку суду є безпідставними, зважаючи на таке.

Так, згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката можуть бути: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу, уповноваженого на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом ч. 8 ч. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Розумність та добросовісність є засадами цивільного законодавства, що застосовуються для оцінки поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних норм права при вирішенні спорів, а також для тлумачення процесуальних норм права (постанова Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20).

Суд першої інстанції правильно констатував, що наведені стороною позивача у заяві про розподіл судових витрат причини неподання доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів не є поважними.

Так, за умовами договору про надання правничої допомоги від 24.05.2024 року та додатку №1 до договору від 24.05.2024 року ФОП ОСОБА_3 з своїм представником погодили фіксований розмір гонорару, 15000 грн.

Представником позивача надані усі послуги правничої допомоги до ухвалення рішення у справі. З врахуванням фіксованого розміру гонорару адвоката позивач міг подати усі докази щодо розміру витрат на правничу допомогу, які були обумовлені ще при укладенні договору 24.05.2024 року, до ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Складання звіту та акту приймання-передачі наданої правничої допомоги після ухвалення судового рішення за цих обставин не свідчить про неможливість подання стороною позивача відповідних доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів.

Сторона позивача без поважних причин не подала усі докази на підтвердження розміру понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у суді першої інстанції, тому згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України у суду першої інстанції не було підстав вирішувати питання про судові витрати після ухвалення рішення.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, неодноразово викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 10.01.2024 року у справі № 285/5547/21, від 11.04.2024 року в справі № 344/12148/23.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24 квітня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк