Провадження № 22-ц/801/894/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 рокуСправа № 127/30197/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась суду з позовом до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В., приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2025 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5735, який був вчинений 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 998 488 грн 49 коп.

Стягнуто з ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви до суду у розмірі 1 211 грн 20 коп., та витрати на правову допомогу в сумі 20 000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині стягнення витрат на правову допомогу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині судових витрат на правничу допомогу, то відповідно рішення суду переглядається апеляційним судом тільки в цій частині.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Хейніс О.Г. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Крім того, у відзиві адвокат Хейніс О.Г. просить стягнути з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, понесені нею за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали та обставини справи, зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, проведенням експертизи.

Згідно з ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».

У інших постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Суд першої інстанції оцінивши наявні в матеріалах справи докази надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат, дійшов висновку про наявність підстав для їх стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України у розмірі який просив позивач.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, суд першої інстанції в рішенні зазначив, що стороною позивача надано орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу, що складають суму в 20 000 грн., та докази на підтвердження їх оплати, які підлягають стягненню з відповідача, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

Разом з тим, районний суд не взяв до уваги та не надав належної оцінки запереченням відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, надані у відзиві до позовної заяви. Представник відповідача зазначив, що дана справа є максимально простою, оскільки у мережі Інтернет наявні безкоштовні зразки позовних заяв з аналогічних спорів, тому виходячи з критеріїв реальності таких витрат та розумності їх розміру, просив зменшити витрати на правничу допомогу до 1 000 грн.

Відтак, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьої статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Хейнісом О.Г. робіт (вивчення документів, поданих для написання позовної заяви, підготовка, написання та подання позову, представництво в суді, підготовка та написання процесуальних заяв та клопотань), заперечення відповідача щодо завищеного розміру витрат на оплату правничої допомоги, задоволення позову, апеляційний суд доходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну судового рішення першої інстанції в частині визначеного до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 20 000 грн до 5 000 грн.

Щодо заявленого представником ОСОБА_1 адвокатом Хейнісом О.Г. клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід зазначити наступне.

На підтвердження понесення позивачкою витрат в суді апеляційної інстанції, адвокатом Хейнісом О.Г. надано додаткову угоду №2 до основного договору про надання правової допомоги та квитанцію до прибуткового ордеру від 20/03/2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 за послуги адвоката понесла витрати в розмірі 10 000 грн.

Разом з тим, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, а саме задоволення вимог апеляційної скарги на 25%, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2 500 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ч. 4 ст. 258, ч. 1 ст. 259, ст.ст. 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2025 року змінити в частині визначеної до стягнення судом першої інстанції суми судових витрат на професійну правничу допомогу з 20 000 грн до 5 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 500 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

В.В. Оніщук