Справа № 461/528/25
Провадження № 2/461/883/25
УХВАЛА

28.04.2025 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Александрович М.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «Ідея Банк»,

в особі представника Лубоцької Наталії Іванівни

(79008, м. Львів, вул. Валова,11, )

до

ОСОБА_2

( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

адреса реєстрації:

АДРЕСА_1 )

про стягнення боргу за кредитним договором,

встановив:

I. Фактичні обставини справи, суть клопотання та дані про особу, яка його заявила, суть питання, яке вирішується судом

У провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження.

14.04.2025 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про витребування доказів. Зокрема, остання, посилаючись на норми Закону України «Про банки і банківську діяльність», просить витребувати від позивача оригінал касового документу про підтвердження перерахунку коштів позикодавцем, оригінали кредитних договорів №ГКД-957600 від 14.07.2022 та G02.10701.010565722, оригінал паспорту споживчого кредиту.

У судовому засіданні Лубоцька Н.І., яка діє в інтересах АТ «Ідея Банк», у задоволенні клопотання просила відмовити. Вказує, що на виконання вимог ст. 95 ЦПК України, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви належним чином засвідчені копії усіх необхідних документів для вирішення спору в тому числі й ті, які просить витребувати відповідач. Також, відповідач зазначила, що жодних перешкод для надання суду оригіналів таких документів немає, як немає перешкод у ознайомленні з такими документами відповідача у разі наявності відповідного звернення.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Водночас, відповідач належним чином та у спосіб визначений процесуальним законом повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції з відміткою про вручення, в порядку ст.128 ЦПК України, а також даними про відстеження поштового відправлення на сайті національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта». Виходячи з необхідності дотримання розумних строків під час провадження у справі, зважаючи на подання відповідачем клопотання про витребування доказів у письмовій формі, суд вважає за можливе за наведених обставин розглянути клопотання по суті.

II. Мотиви та висновки суду, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів п.4 ч.5 статті 12 ЦПК, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

За приписами ч. ч. 1,3 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

За змістом ч.ч.6-8 ст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Отже, заявляючи клопотання про витребування доказів учасник справи повинен зазначити причини, з яких він не може одержати цей доказ самостійно, до такого клопотання долучаються докази (відомості), які підтверджують неможливість одержання таких доказів самостійно. При цьому, необхідним у даному випадку є належне обґрунтування того, які саме обставини можуть бути підтверджені витребуваними доказами, а також їх значення для правильного розгляду та вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити через його необґрунтованість.

Так, відповідач у клопотанні не вказує обставин, які перешкоджають дослідити обставини наведені відповідачем з огляду на наявність у матеріалах справи їх належним чином засвідчених копій та готовність сторони позивача надати їх для огляду в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до п.2.17. Генерального кредитного договору №ГКД-957600 від 14.07.2022, цей договір складений у двох автентичних примірниках для банку та позичальника, отже такий доказ також повинен бути наявний і у відповідача.

Поряд з тим, якщо сторона вважає, що такий договір нею не укладався, на чому акцентує увагу ОСОБА_2 , остання не позбавлена права самостійного звернення до банку про отримання усієї необхідної інформації з цього приводу, у тому числі ознайомлення з його оригіналом.

Суд відхиляє твердження відповідача про неможливість отримання доказів самостійно з огляду на наявність банківської таємниці, з огляду на таке.

Статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Як вбачається з матеріалів справи, за твердженням самого позивача ОСОБА_2 є клієнтом банку за кредитним договором №ГКД-957600 від 14.07.2022, а отже надання останній інформації за вказаним кредитним договором не суперечить нормам Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Слід також відзначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.ч.1,2 ст. 126 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У свою чергу, частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно статті 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на наведені положення процесуального закону та зважаючи на наявні у справі дані про отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі, нею пропущений строк для ініціювання відповідного клопотання та не подано клопотання про його поновлення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення відповідного клопотання.

Керуючись ст. 84 ЦПК України,

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький