Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3519/25
Номер провадження 2-о/711/129/25
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

28 квітня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Петренко О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси із вказаною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, що укладений 14.05.2024 між нею та ОСОБА_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2025 року означеній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 711/3519/25 (провадження №2-о/711/129/25) та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.

Суддя, перевіривши матеріали заяви на їх відповідність вимогам ЦПК України, встановив таке.

Відразу суддя звертає увагу заявника на те, що суддя здійснює розгляд означеного звернення до суду з призми окремого провадження з огляду на те, що заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя може бути розглянута судом лише у порядку окремого провадження. Крім того, і автоматизований розподіл судової справи між суддями був проведений працівником апарату районного суду з призми саме окремого провадження, наслідком чого стало присвоєння цій справі номера провадження притаманного саме окремому провадженню, а не позовному.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав..

Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Частиною 9 ст.10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки у главах 1,6 розділу IV «Окреме провадження» законодавцем не регламентовано форма й зміст заяви подружжя про розірвання шлюбу, що подається в порядку окремого провадження, тому суддя, керуючись положеннями ч.9 ст.10 ЦПК України, вважає за доцільне застосувати положення ст.175, 177 ЦПК України, що регулюють подібні за змістом відносини (зміст позовної заяви, а також документи, що додаються до позовної заяви).

Згідно п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Оскільки заявником подана заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя, то вочевидь така заява по суті справи повинна бути подана до суду подружжям, тобто чоловіком і дружиною, а відповідно має містити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) подружжя (дружини та чоловіка), їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте заявник у заяві про розірвання шлюбу за заявою подружжя зазначає лише власне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (без зазначення найменування населеного пункту; зазначено лише найменування вулиці, номерів будинку та квартири), реєстраційний номер облікової картки платника податків, а також номер засобу зв`язку.

Поряд із цим аналогічних даних іншого подружжя ОСОБА_2 , матеріали заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя не містить, що слід визнати як недотримання положень п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.9 ст.10 того ж Кодексу.

У цьому контексті суддя звертає увагу заявника, що згідно ч.2 ст.175 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.9 ст.10 того ж Кодексу, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Проте всупереч означеним нормам процесуального права, заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя містить кваліфікований електронний підпис лише одного з подружжя заявника ОСОБА_1 ; водночас відповідний підпис іншого з подружжя ОСОБА_2 , заява не містить.

Як вже суддею зазначалось вище, згідно положень ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про: 1) розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей; 2) за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст.109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Пунктом 5 ч.3 ст.175 ЦПК України, що судом застосовується у взаємозв`язку із положеннями ч.9 ст.10 ЦПК України, визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З аналізу означених норм матеріального та процесуального права, а також керівних роз`яснень Пленуму Верховного Суду України щодо правильності їх застосування, суддя дійшов висновку, що заява подружжя про розірвання шлюбу може бути подана в окремому провадженні лише за існування таких умов: 1) кожен з подружжя бажає розірвати шлюб; 2) подружжя має малолітніх/неповнолітніх дітей; 3) до часу подачі спільної заяви про розірвання шлюбу до суду, подружжя уклало між собою нотаріально посвідчений договір, в якому передбачено: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей; 4) копія означеного договору підлягає долученню до матеріалів спільної заяви про розірвання шлюбу, що подається в окремому провадженні.

Разом із тим, зі змісту як заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя від 23.04.2025, так і долучених до неї копій документів, не вбачається того юридичного факту, що у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спільні малолітні/неповнолітні діти і подружжя як їх батьки уклали письмовий нотаріально посвідчений договір про визначення порядку сплати аліментів, визначення місця проживання дітей, додаткових витрат на утримання дітей, участі батьків у вихованні та утриманні дітей.

Означені обставини слід визнати як недотримання заявником положень п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.9 ст.10 того ж Кодексу, що є підставою для залишення без руху заяви по суті справи.

Також суддя звертає увагу, що згідно ч.4 ст.177 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.9 ст.10 того ж Кодексу передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання фізичною особою до суду заяви у справах окремого провадження підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн (3028 грн х 0,2).

Оскільки заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя у порядку ч.3 ст.293 ЦПК України (тобто в окремому провадженні) підлягає поданню до суду подружжям, тобто чоловіком і дружиною, то судовий збір підлягає сплаті кожним із заявників у розмірі по 605,60 грн.

Проте заявником до заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя від 23.04.2025 долучено лише квитанцію про сплату судового збору в сумі 605,60 грн від 23.04.2025, платником у якій зазначено лише заявника. Доказів сплати судового збору іншим з подружжя ОСОБА_2 , або доказів наявності підстав, передбачених ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», що надають право останньому бути звільненим від сплати означеного збору, матеріали заяви не містять.

Означені обставини слід визнати як недотримання заявником положень ч.4 ст.177 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.9 ст.10 того ж Кодексу, що є самостійною підставою для залишення без руху заяви по суті справи.

Оскільки у главі 1 розділу IV «Окреме провадження» законодавцем не регламентовано залишення без руху заяви, що подана заявником в порядку окремого провадження, тому суддя, керуючись положеннями ч.9 ст.10 ЦПК України, вважає за доцільне застосувати положення ч.1 ст.185 ЦПК України, що регулюють подібні за змістом відносини (залишення позовної заяви без руху).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст.185 ЦПК України).

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність залишити заяву про розірвання шлюбу за заявою подружжя без руху та запропонувати заявнику усунути її недоліки шляхом надання до суду уточненої заяви із зазначенням у ній: 1) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) чоловіка ОСОБА_2 , його місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) викладу обставин, якими заявники обґрунтовують свої вимоги, зокрема, наявності у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільних малолітніх/неповнолітніх дітей, укладення між подружжям нотаріально посвідченого договору про визначення порядку сплати аліментів, визначення місця проживання дітей, додаткових витрат на утримання дітей, участі батьків у вихованні та утриманні дітей тощо із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини та, по-можливості, їх долучення до матеріалів спільної заяви.

До уточненої заяви також підлягають долученню докази оплати іншим з подружжя ОСОБА_2 судового збору в сумі 605,60 грн (квитанція, платіжна інструкція тощо) або належним чином завірені документи, що надають йому право бути звільненим від сплати судового збору, перелік яких викладений у ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір».

Крім того уточнена заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, має містити підпис подружжя, тобто як дружини, так і чоловіка, у виді або рукописного, або кваліфікованого електронного.

Керуючись ч.9 ст.10, 175, 177, 185, 259, 260, 261, 293, 294, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя залишити без руху.

Встановити заявнику ОСОБА_1 десятиденний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Попередити заявника про наслідки недотримання ухвали про залишення заяви без руху, що передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ч.9 ст.10 того ж Кодексу: якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Водночас повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана суддею 28 квітня 2025 року.

Суддя: О. В. Петренко