Справа № 946/9990/24
Провадження № 2/946/1543/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2024 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що нотаріусом їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що перешкоджає їй в оформленні своїх спадкових прав.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить:

- житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у виді: 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності N? 137 від 17.05.1985 видавник: Ізмаїльський міський відділ комунального господарства, зареєстрованого Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за 3 47-30 від 17.05.1985; 1/4 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстр N? 2-3895 від 31.10.2006, посвідченого державним нотаріусом ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., право власності не зареєстроване, що підтверджено довідкою № 203, виданою 31.03.2025 року КП «Ізмаїльське МБТІ».

ОСОБА_1 є власником 1/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстр N? 2-3895 від 31.10.2006, посвідченого державним нотаріусом ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. право власності не зареєстроване.

При цьому в свідоцтві про право на спадщину за законом, реєстр N? 2-3895 від 31.10.2006 зазначено, що самовільно збудовані споруди, позначені в плані літ. Д, літ Е, літ. Ж в спадкове майно не входять і до спадщини не переходять.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 26.04.2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 31.10.2006 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3898, ОСОБА_3 заповіла усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1 .

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 80523891 від 19.03.2025 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Гончаровою О.С, заповіт ОСОБА_3 від 31.10.2006 року, зареєстрований за № 2-3898 не змінювався та не скасовувався.

Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку, відсутні.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_1 в строки, передбачені ст. 1270 ЦК України, а саме 24.10.2023 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 3/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належну позивачу на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстр N? 2-3895 від 31.10.2006, посвідченого державним нотаріусом ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., на яке право власності не було зареєстровано.

При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання права власності на самовільно збудовані споруди.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1233, 1234, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням самовільно збудованих споруд.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 16.04.2025 року.

Суддя: О.Я.Присакар