Справа № 127/5495/25
Провадження 2/127/934/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 , та забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води. За надані послуги за період з 01.03.2023 до 30.09.2024 відповідачі заборгували 15 205, 98 гривень, що підтверджується оборотною відомістю з розрахунком суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідачів підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про солідарне стягнення на його користь з відповідачів заборгованості в сумі 16 118, 91 гривень, з яких: 15 205, 98 гривень - заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 286, 35 гривень 3 % річних; 626, 58 гривень інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 20.02.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із ухвалою суду від 20.02.2025 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлене відповідачці ОСОБА_2 за адресою її місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, отримано нею особисто 17.03.2025, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с. 23)

Поштові відправлення із ухвалою суду від 20.02.2025 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, неодноразово направлені за адресою місця проживання (перебування) співвідповідача ОСОБА_1 , зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулися до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній». (а.с. 27-28, 31-32)

Суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи.

Враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд справи. Також, враховуючи положення п. 3 та п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала суду від 20.02.2025 вважається врученою відповідачам 17.03.2025 та 07.04.2025, відповідно.

Ухвалою суду від 31.03.2025 відзив ОСОБА_2 залишено без розгляду. Клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом для надання відзиву, від відповідачки не надходило.

У строк, визначений судом ухвалою суду від 20.02.2025, від відповідача ОСОБА_1 відзив на позов не надійшов.

Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, чи клопотання, від учасників справи на адресу суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру № 1134416 та № 1134430 від 20.02.2025, відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 14-15)

У відповідності до оборотної відомості з розрахунком суми заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.03.2023 до 30.09.2024 відповідачі заборгували за надані їм послуги з постачання теплової енергії та гарячої води 15 205, 98 гривень. (а.с. 5)

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії, зокрема є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Відповідно до п. 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за № 830 (надалі Правила), надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст.ст. 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту.

Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Судом встановлено, що письмовий договір на постачання теплової енергії до квартири відповідачів між сторонами не укладався.

Однак, надання послуг позивачем відповідачам підтверджується тим, що квартира АДРЕСА_2 належить до централізованої системи теплопостачання. Судом прийнято до уваги, що користування приміщенням у багатоповерховому житловому будинку без отримання послуг з централізованого теплопостачання, в даному випадку, є неможливим.

Суду не надано доказів того, що квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи централізованого опалення (теплопостачання).

Отже, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до Правил розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів (п. 35). Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором (п. 36). Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб (п. 37).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З оборотної відомості за період з 01.03.2023 до 30.09.2024 вбачається неналежне виконання відповідачами обов`язків щодо оплати послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення та гарячого водопостачання). (а.с. 5) Відповідачами доводи позивача не спростовано. Будь-яких доказів, які б повинні були бути враховані судом при вирішенні даного спору, відповідачами не надано.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про теплопостачання» та п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить встановлення тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Судом встановлено, що заборгованість відповідачів перед позивачем за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.03.2023 до 30.09.2024 становить 15 205, 98 гривень.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку заборгованості відповідачів перед позивачем, здійсненого останнім за період з 01.03.2023 до 30.09.2024, борг становить 16 118, 91 гривень, з яких: 15 205, 98 гривень - заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 286, 35 гривень 3 % річних; 626, 58 гривень інфляційні втрати. (а.с. 5)

Судом перевірено розрахунок заборгованості, здійснений позивачем, і встановлено, що нарахування позивачем встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми є правомірним, правильним і таким, що відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 20.02.2025 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві, і докази, надані разом із нею.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.03.2023 до 30.09.2024 в розмірі 16 118, 91 гривень, з яких: 15 205, 98 гривень - заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 286, 35 гривень 3 % річних; 626, 58 гривень інфляційні втрати.

Невідшкодована відповідачами на користь позивача сума витрат, пов`язаних з наданням йому послуг з постачання теплової енергії та гарячої води це не отримані державою кошти, що у свою чергу, завдає шкоду безпосередньо інтересам держави.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 3 028, 00 гривень, що підтверджується платіжним інструкціями № 3537 від 25.10.2024 і № 554 від 14.02.2025, приймаючи до уваги ухвалу суду від 06.12.2024 по справі № 127/3581/24 і положення ч. 2 ст. 164 ЦПК України. (а.с. 10, 12)

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028, 00 гривень в рівних частках з кожного по 1 514, 00 гривень.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Враховуючи наведене, керуючись Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, ст.ст. 11, 15, 16, 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст.ст. 610, 611, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-266, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.03.2023 до 30.09.2024 в сумі 16 118, 91 гривень, з яких: 15 205, 98 гривень - заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 286, 35 гривень 3 % річних; 626, 58 гривень інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» судовий збір в сумі 3 028, 00 гривень в рівних частках з кожного по 1 514, 00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»: ; місцезнаходження: м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 13.

Рішення суду складено 23.04.2025.

Суддя