Справа № 211/7957/24
Провадження № 2/211/701/25
РІШЕННЯ

іменем України

16 квітня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ніколенко Д.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

встановив:

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, обґрунтовуючи свій позов тим, що надає послуги з централізованого опалення відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 , але відповідачі в повному обсязі оплату за надані послуги не здійснювали, в результаті чого виникла заборгованість по оплаті за надану послугу з централізованого опалення за період з 01.11.2018 по 26.01.2022 у сумі 37 855,88 грн. Вказану суму заборгованості позивач, а також інфляційні втрати в сумі 7 946,85 грн., 3% річних у сумі 2 747,25 грн. та пеню в сумі 199,74 грн. просить стягнути солідарно на свою користь з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Крім того, виникла заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 27.01.2022 по 30.09.2024 у сумі 15 725,91 грн. Вказану суму заборгованості позивач, а також інфляційні втрати в сумі 1 310,38 грн., 3% річних у сумі 403,02 грн. та пеню в сумі 489,92 грн. просить стягнути солідарно на свою користь з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 14.01.2025 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачі, які належним чином повідомлялися про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористалися своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву.

30.01.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду подано письмові пояснення у справі та просить суд відмовити позивачу у задоволенні в позові в повному обсязі.

03.01.2025 від відповідача ОСОБА_2 до суду подано заяву, в якій вона підтримує письмові пояснення відповідача ОСОБА_1 та просить суд відмовити позивачу у задоволенні в позові в повному обсязі.

Згідно зі ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуги з централізованого опалення, яка надавалася АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою у спірний період (а.с. 15, 17).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі Закон №2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV (далі Закон №2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які діяли на час виникнення спірних правових відносин (далі Правила).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону №2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону №2189-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону №2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається централізоване опалення до житла відповідачів, однак ними зобов`язання по оплаті за надану послугу здійснюється неналежним чином.

Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума заборгованості по оплаті за надану послугу з централізованого опалення за період з 01.11.2018 по 26.01.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , становить 37 855,88 грн. (а.с.6); за період з 27.01.2022 по 30.09.2024 у сумі 15 725,91 грн. (а.с.8) Доказів на спростовування зазначеного відповідачами не надано.

Однак, як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, 03.04.2025 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №211/4277/21 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення було ухвалено рішення, яким позовні вимоги позивача було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надану послугу з централізованого опалення, яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2018 по 31.05.2021 у сумі 31 317 гривень 11 копійок; інфляційні втрати в сумі 2 240 гривень 59 копійок; 3% річних у сумі 1 049 гривень 89 копійок (https://reyestr.court.gov.ua/Review/126358995).

Хоча й рішення у справі №211/4277/21 не набрало законної сили станом на дату ухвалення рішення у даній справі, проте суд не може фактично повторно стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з 01.11.2018 по 31.05.2021 у сумі 31 317 гривень 11 копійок; інфляційні втрати в сумі 2 240 гривень 59 копійок; 3% річних у сумі 1 049 гривень 89 копійок.

Тому в цій частині слід задовольнити позовні вимоги частково, враховуючи рішення у справі №211/4277/21.

Відповідно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за період з 01.06.2021 по 26.01.2022 в сумі 5 980,12 грн., та відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - за період з 27.01.2022 по 30.09.2024 у сумі 15 725,91 грн.

При цьому суд відхиляє заперечення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу зменшення нарахування або не нарахування оплати за надані послуги, оскільки розмір оплати за надану позивачем послугу з постачання теплової енергії залежить не від кількості зареєстрованих у квартирі осіб, а від площі квартири. Тому немає значення чи проживає, або ні у квартирі споживач послуг, а відповідачі, як було встановлено судом, є споживачами послуги з централізованого опалення, яка надавалася АТ «Криворізька теплоцентраль» за адресою: АДРЕСА_1 , у спірний період.

Крім того, згідно з частиною другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14.11.2011 у справі №6-40цс11).

Як зазначено в Аналізі практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01.07.2014), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 20.06.2012 у справі №6-68цс12, від 30.10.2013 у справі №6-59цс13).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь інфляційних втрат за період з 01.11.2018 по 26.01.2022 у сумі 7 946,85 грн., 3% річних від простроченої суми в сумі 2 747,25 грн., та про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за період з 27.01.2022 по 30.09.2024 інфляційних втрат у сумі 1 310,38 грн. та 3% річних у сумі 403,02 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості (а.с. 7, 9). Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідачем ОСОБА_1 надано суду належні докази того, що він з 13.12.2021 призваний до лав ЗСУ.

Позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача за період з 01.11.2018 по 26.01.2022 інфляційних втрат у сумі 7 946,85 грн., 3% річних від простроченої суми в сумі 2 747,25 грн. слід задовольнити частково, враховуючи рішення у справі №211/4277/21 та частину 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Тому з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає солідарному стягненню за період з 01.06.2021 по 01.12.2021 інфляційні втрати у сумі 146,29 грн. та 3% річних у сумі 46,24 грн., оскільки для розрахунку має братися повний календарний місяць.

Щодо вимоги про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за період з 27.01.2022 по 30.09.2024 інфляційних втрат у сумі 1 310,38 грн. та 3% річних у сумі 403,02 грн. То в цій частині задоволення позовних вимог слід відмовити повністю з підстав, викладених вище.

Щодо позовних вимог про стягнення пені.

Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Отже, положення ст. 549 ЦК України (штраф, пеня) та ст. 625 ЦК України (3% річних, інфляційні втрати) є різними за своєю правовою природною.

За положеннями пункту 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022), у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

У даній справі, позивачем пред`явлені також позовні вимоги про стягнення пені у зв`язку з несплатою заборгованості за надані комунальні послуги, нараховані у період з 01.11.2021 по 15.11.2024.

Встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», зокрема, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги (підпункт 4 пункту 3 розділу II Прикінцеві положення).

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» у редакції до 29.12.2023 було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова застосовується з 24.02.2022.

Таким чином, враховуючи встановлені вище заборони щодо нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, які діяли у період з 12.03.2020 до 30.07.2023 (на період дії карантину, пов`язаного із поширенням коронавірусної хвороби) та у період з 24.02.2022 по 29.12.2023 включно (у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні), підстави для стягнення на користь позивача пені, нарахованої за несвоєчасне здійснення платежів за надані послуги постачання теплової енергії у період з 01.11.2021 по 29.12.2023 включно відсутні.

Враховуючи приписи ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», суд не вбачає підстав і для стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» пені за період з 30.12.2023 по 15.11.2024.

Тому у цій частині позовних вимог слід відмовити повністю.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу ОСОБА_1 відносно пільг стосовно оплати комунальних послуг, які він має, як учасник бойових дій.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством.

Пільги, передбачені абзацом першим цього пункту, надаються військовослужбовцям і членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд погоджується з тим, що відповідач відповідно на наданих доказів, які вважає належними та допустимими, має 50-відсоткову знижку плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності. Але позивач не може застосувати дану знижку, а відповідач, у свою чергу, має звернутися до Пенсійного фонду України, або відділень ЦНАПу чи органів виконавчої влади, або он-лайн через вебпортал ПФУ чи мобільний додаток ПФУ з відповідними документами для оформлення такої знижки (https://www.kmu.gov.ua/news/yak-viiskovym-otrymaty-pilhy-na-komunalni-posluhy).

Щодо застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України).

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У письмових поясненнях від 30.01.2025 відповідач ОСОБА_1 заявив вимогу про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Але, враховуючи, що судом розглянуто по суті вимоги позивача за період з 01.06.2021 по 30.09.2024, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності з огляду на наступне.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 було встановлено карантин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020.

«Карантинні» норми також були установлені п. 12 розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України. Цей пункт передбачає, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Законодавець застосував слово «продовжується», отже, він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії карантину, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення карантину.

Крім того, Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків давності, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У редакції Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19 ЦК викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Позивачем пред`явлено позов до суду 23.12.2024.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, суд вважає, що відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3 028,00 грн. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 994,45 грн. (21 898,56 грн. * 3 028,00 грн. / 66 678,94 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд-

ухвалив:

позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Електрична, 1, заборгованість по оплаті за надану послугу з централізованого опалення, яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.06.2021 по 26.01.2022 у сумі 5 980 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 12 копійок; за період з 01.06.2021 по 01.12.2021 інфляційні втрати в сумі 146 (сто сорок шість) гривень 29 копійок та 3% річних у сумі 46 (сорок шість) гривень 24 копійки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Електрична, 1, заборгованість по оплаті за надану послугу з централізованого опалення, яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 27.01.2022 по 30.09.2024 у сумі 15 725 (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень 91 копійка.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у сумі 994 (дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні 45 копійок, тобто по 331 (триста тридцять одній) гривні 48 копійки з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16 квітня 2025 р.

Суддя Д.М. Ніколенко