Справа № 161/6706/25
Провадження № 6/161/104/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, заінтересовані особи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

встановив:

І.Короткий зміст заяви

09.04.2025 приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С. через систему «Електронний суд» звернувся в суд з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Вказане подання обгрунтоване тим, що у нього на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження АСВП №72405007 з примусового виконання виконавчого листа №161/13907/21, виданого 03.08.2022 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 484 880 грн. заборгованості за договором від 12.10.2017 уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 та 12 122 грн. судового збору, та виконавчого листа №161/14221/22, виданого 23.05.2023 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 114 059,35 грн. інфляційних втрат у розмірі, 17 415,83 грн. 3% річних та 1 314,76 грн. судового збору.

З метою виконання цих судових рішень приватним виконавцем було вжито ряд заходів, спрямованих на виявлення майна боржника, на яке відповідно до закону можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, та встановлено, що у боржника відсутнє будь-яке зареєстроване майно, на яке відповідно до закону можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/17264/22 від 07.03.2024 було визнано недійсними 2 (два) договоридарування квартир (квартири АДРЕСА_1 , та квартири АДРЕСА_2 ), за якими боржник ОСОБА_1 відчужила (подарувала) вказане нерухоме майно на користь третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після набрання рішнням суду законної сили боржник не вживає заходів щодо відновлення державної реєстрації свого права власності на ці квартири.

З метою забезпечення реального виконання судових рішень приватний виконавець просив суд вирішити питання про звернення стягнення на ці квартири, як на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

ІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 11.04.2025 подання приватного виконавця було прийнято до розгляду. Суд витребував у заявника матеріали об`єднаного виконавчого провадження.

24.04.2025 приватний виконавець подав суду письмове пояснення та окремі матеріали об`єднаного виконавчого провадження.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав клопотання про здійснення розгляду подання за його відсутності.

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІІІ.Фактичні обставини справи

01.08.2023 приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72393806 (а.с. 8) з примусового виконання виконавчого листа №161/13907/21, виданого 03.08.2022 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 484 880 грн. заборгованості за договором від 12.10.2017 уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22.09.2016 та 12 122 грн. судового збору (а.с. 3).

01.08.2023 приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72393774 (а.с. 9) з примусового виконання виконавчого листа №161/14221/22, виданого 23.05.2023 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 114 059,35 грн. інфляційних втрат, 17 415,83 грн. 3% річних та 1 314,76 грн. судового збору (а.с. 4).

01.08.2023 приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С. виніс постанову про об`єднання виконавчих проваджень ВП №72393806 та ВП №72393774 у зведене виконавче провадження №72405007 (а.с. 7).

Приватний виконавець зробив ряд запитів щодо боржника ОСОБА_1 з метою виявлення наявного у неї майна та грошових коштів, отримав таку інформацію.

Згідно відповідей податкового органу інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними орсобами - підприємцями, до ДФС не надходила; інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня (а.с. 26-27).

Згідно інформації, одержаної від банківських установ, у боржника наявні відкриті рахунки, однак грошові кошти на них відсутні (а.с. 23).

Згідно відомостей Національної кадастрової системи для доступу до відомостей Державного земельного кадастру, за боржником земельних ділянок не зареєстровано (а.с. 25).

Згідно бази даних Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за боржником не зареєстровано тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогомподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (машин), великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування (а.с. 24).

Згідно відповіді МВС за боржником транспортних засобів не зареєстровано (а.с. 28).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.03.2024 у справі №161/17264/22 визнано недійсним договірдарування квартири, загальною площею 41,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , посвідчений 16.08.2022 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Блащук Світланою Олександрівною та зареєстрований в реєстрі за №785. Визнано недійсним договірдарування квартири, загальною площею 41,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , посвідчений 16.08.2022 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Блащук Світланою Олександрівною та зареєстрований в реєстрі за №786 (а.с. 10-13).

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вищезазначені квартири за боржником ОСОБА_1 не зареєстровано.

ІV.Мотиви суду та застосоване законодавство

Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Це конституційне положення відображено і у ч. 1 ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вирішується судом в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною десятою статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному в постанові Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 947/22930/19.

Застосування судом положень ч. 10 ст. 440 ЦПК України та ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

Боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку судових рішень не виконала. Приватним виконавцем вживалися всі необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для належного виконання судових рішень. У ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем було встановлено, що у боржника відсутні кошти на банківських рахунках чи інше майно, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача у повному обсязі. Боржник не запропонувала види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу з метою виконання судового рішення про стягнення боргу (ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Боржник є власником 2 (двох) квартир. Право власності боржника на ці квартири було відновлене іншим судом за результатами вирішення фраудаторного спору за позовом кредитора (стягувача) ОСОБА_2 . Однак, право власності боржника на це нерухоме майно не зареєстроване в установленому законом порядку. Це є перешкодою для виконання судових рішень і порушує інтереси стягувача (кредитора).

Отже, подання приватного виконавця слід задовольнити.

Керуючись ст. 440 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, заінтересовані особи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме на:

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 41,3 кв.м;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 41,8 кв.м.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали суду складено - 25.04.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін