Справа № 361/1431/24
Провадження № 2/361/2823/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.25

17 квітня 2025 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

при секретарі Бондар Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Савера Любов Леонідівна про визнання права власності у порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Савера Л.Л. про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована у рівних частках за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом комунального майна Броварської міської ради згідно з наказом від 16.01.2002р. №37.

У встановлений законом строк після смерті брата, позивач звернувся до приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Савера Л.Л. із заявою про прийняття спадщини. Остання постановою від 10.01.2024р. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем як спадкоємцем не було надано правовстановлюючого документа на квартиру з зазначенням її частки.

Враховуючи, що оригінали вищевказаних документів на спадкове майно знаходяться у відповідача, яка відмовляється їх надати нотаріусу для видачі позивачу свідоцтва про спадщину, позивач вважає свої права порушеними саме відповідачем ОСОБА_1 та просить суд визнати за ним ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Присутній у судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та його представник адвокат Парсєнтьєва О.М., підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 , сповіщена належним чином про час та дату розгляду справи до зали суду не з`явилась, представником відповідача адвокатом Коротя Р.О. подано відзив на позовну заяву, у змісті якого зазначено про незгоду із позовними вимогами ОСОБА_4 , оскільки, відповідач не оспорює його право на спадкування за заповітом та вважає вимоги позивача намаганням перекласти свої обов`язки по оформленню спадщини на суд. Вважає, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки жодних дій щодо невизнання чи оспорювання права власності не здійснює і не є спадкоємцем, яка прийняла спадщину за померлим ОСОБА_5 . Також відповідач зазначає, що не має у своєму володінні документів, які потрібні позивачу, тому він повинен збирати їх самостійно, не перекладаючи цей тягар на інших осіб. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Залучена у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Савера Л.Л., сповіщувалась про час та дату розгляду справи, до зали суду не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності та витребувану судом спадкову справу №1/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, на випадок своєї смерті ОСОБА_5 18.07.2022 року склав заповіт за № 69410243, яким усе своє майно заповідав своєму братові ОСОБА_4 , спорідненість яких підтверджується наявними копіями свідоцтв про народження, що містяться у матеріалах спадкової справи, вивченої у судовому засіданні.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулись - позивач ОСОБА_4 , бувша дружина - ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у тому числі й на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована у рівних частках за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом комунального майна Броварської міської ради згідно з наказом від 16.01.2002р. №37.

Постановою приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Савера Л.Л. від 10.01.2024р. було відмовлено позивачу ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним, як спадкоємцем, не було надано правовстановлюючого документа на вищевказану квартиру з зазначенням її частки.

Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд виходив з наступного.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 статті 190 Цивільного кодексу України : майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Звертаючись із позовними вимогами про визнання права власності на частину спадкового майна, ОСОБА_4 помилково вважав належним обгрунтуванням для такого позову - саме відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, незважаючи на підставу для такої відмови як відсутність правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру з зазначенням її частки. При цьому, стороною позивача не надано суду доказів порушення його прав саме відповідачем ОСОБА_1 у частині ненадання правовстановлюючого документу на спадкове майно, а також у частині можливого невизнання відповідачем його права на спадкування, а також відомостей про втрату позивачем документа, який засвідчує його право власності.

У даному випадку, суд вважає, що позивачем обраний невірний спосіб захисту його прав спадкоємця та невірно визначений відповідач.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що позивач не є єдиним спадкоємцем щодо спірного майна та після смерті спадкодавця не вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до переконання, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Савера Любов Леонідівна про визнання права власності у порядку спадкування.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Писанець Н.В.