Справа № 456/1114/23
Провадження № 2-др/456/13/25
РІШЕННЯ

іменем України

ДОДАТКОВЕ

17 квітня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Зозуляк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Галамаги Н.М. про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу,

встановив:

В обґрунтування заяви представник відповідача адвокат Галамага Н.М. покликається на те, що 28.03.2025 у вказаній справі Стрийським міськрайонним судом Львівської області винесено рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю. Заяву подано в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, розмір витрат відповідачки пов`язаних з правничою допомогою встановлений згідно з умовами Договору про надання правничої допомоги №22/05 від 22.05.2024, укладеного з Адвокатським об`єднанням «Форсеті». Відповідно до розділу 4 Договору, вартість правничої допомоги у передбаченій п. 1.1. справі в суді першої інстанції становить 20 000 (двадцять тисяч) гривень. Оплата за цим Договором здійснюється не пізніше 5-ти днів з моменту отримання замовником рахунку. Вартість правничої допомоги встановлена в фіксованій сумі та не залежить від часу, витраченого виконавцем, його партнерами, адвокатами та співробітниками на надання правничої допомоги. Акт про надання правничої допомоги підписується представниками кожної зі сторін. В Акті вказується обсяг наданої виконавцем правничої допомоги та її вартість. Акт про надання правничої допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання замовником, останній не надав виконавцю письмові аргументовані заперечення на цей Акт. Сума, що вказана у Акті про надання правничої допомоги є гонораром виконавця за надання правничої допомоги та поверненню не підлягає.

Зазначений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову - 216 200, 16 грн., що є значною сумою для відповідачки та має важливе значення для останньої.

Розмір витрат, які ОСОБА_1 сплатила у зв`язку з розглядом даної справи становить 20 000 грн. (витрати на правову допомогу), що підтверджується: Договором про надання правничої допомоги № 22/05 від 22.05.2024, актом про надання правничої допомоги № 9 від 01.04.2025, рахунком № 01 від 28.03.2025, квитанцією №1.112007299.1 від 31.03.2025.

07.04.2025 представником позивача Роговим М.В. подано до суду клопотання-заперечення на заяву від 01.04.2025, в якому просить у задоволенні заяви представника відповідача Галамаги Н.М. відмовити повністю. Враховуючи те, що в даній справі № 456/1114/23 Стрийського міськрайонного суду Львівської області рішення по суті спору ухвалено за результатами розгляду справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, додаткове рішення відповідно до вимог ЦПК України має ухвалюватися в такому ж порядку, що й первісне судове рішення. Здійснивши аналіз доказів поданих представником відповідача в обґрунтування витрат на правову допомогу, та враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, АТ «Львівгаз» дійшов висновку, що клопотання представника відповідача - ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на наступне: згідно матеріалів справи нараховано не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу на суму 212 200 грн. 16 коп. Представник відповідача своїм клопотанням фактично нарахував до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 гривень, що фактично складає майже 10 % ціни нарахованого необлікованого об`єму, що є завищеною сумою зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіввісним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», вважає, що заявлена представником відповідача до стягнення з позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн є непропорційною ціни позову, а також обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і часу. Додані до заяви копії документів не містять доказів здійснення належної оплати. Копія рахунку № 01 від 28.03.2025, та квитанція про оплату від 31.03.25 не містить призначення платежу, яке свідчить, що вказана оплата була здійснена за надання правової допомоги у справі №456/1114/23. Тому заявлена до стягнення сума в розмірі 20000 грн. не підлягає задоволенню, з підстав відсутності належних та допустимих доказів у справі. Крім того, акт від 01.04.2025 приймання наданих послуг відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги №22/05 від 22.05.2024, містить опис робіт та затрачений час, за які була виставлена до сплати сума коштів саме по справі № 456/1114/23 та підписаний пізніше, ніж виставлений рахунок та фактична оплата, що ставить під сумнів проведення оплати саме по цій справі, так як в провадженні судів України розглядається декілька справ де сторонами є ОСОБА_1 та АТ «Львівгаз». Тому, недотримання процесуальних норм є недоліком надання правничої допомоги представника і не має відшкодовуватись ні стороною позивача, ні стороною відповідача у справі.

АТ «Львівгаз» вважає, підготовка, написання та подання заяви про перегляд заочного рішення, підготовка відзиву, підготовки та направлення клопотання про залучення доказів, не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки такі послуги самі по собі не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді та охоплюються (є складовою) підготовкою та представництва інтересів клієнта, що заявлена як окрема послуга, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Таким чином, доказів на підтвердження понесення та обґрунтування судових витрат на професійну правничу допомогу у заявлених до стягнення з позивача витрат позивачем не надано.

Сторони в судове засідання не прибули.

Враховуючи вимоги п. 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи, без участі сторін у справі.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України судом проведено судове засідання без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до норм ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Вивчивши матеріали справи та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.03.2025 у справі №456/1114/23 відмовлено в позові повністю.

При цьому, питання про інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до котрих в силу ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать й витрати на професійну правничу допомогу, в справі не вирішено.

Подана представником відповідача заява стосується ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 141, 246 ЦПК України.

Суд бере до уваги заяву представника відповідача як таку, що подана відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та докази, подані ним, на підтвердження понесених витрат. А саме: представництво інтересів клієнта у цивільній справі № 456/1114/23 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газ, що розглядається Стрийським міськрайонним судом Львівської області.

Що стосується заяви представника відповідача - адвоката Галамаги Н.М. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону (постанова ВС від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17).

Видами судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації є: гонорар адвоката за представництво в суді; послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; витрати на збір доказів; вартість послуг помічника адвоката; витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання; інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором (ст. 137 ЦПК України та ст. 19, 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Разом з тим, порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що 22.05.2024 між Адвокатським об`єднанням «Форсеті», в особі голови Лопушанського Ігоря Богдановича та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правничої допомоги №22/05.

Згідно з п. 1.1. вказаного Договору замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику правничу допомогу у справі №456/1114/23 про стягнення вартості не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу.

Пунктом 3.1. замовник зобов`язується: своєчасно забезпечувати виконавця всім необхідним для реалізації даних йому доручень, у тому числі документами в необхідній кількості екземплярів, нормативними актами, що регулюють діяльність замовника, довіреностями на вчинення дій від імені замовника.

Пунктом 4.1 вартість правничої допомоги у передбаченій п. 1.1. справі в суді першої інстанції становить 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Вказану суму відповідачка сплатила в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 1.112007299.1 від 31.03.2025.

Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Також при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в Додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.

Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (постанови ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18).

Суд погоджується з доводами представника відповідача - адвокатом Галамага Н.М. про те, що долучені до матеріалів заяви копії документів підтверджують надання адвокатом правової допомоги відповідачці ОСОБА_1 при розгляді справи № 456/1114/23, однак, враховуючи заперечення представника позивача у задоволенні заяви від 01.04.2025, в якому останнім вказано, що витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними, у зв`язку з чим заперечив проти задоволення заяви представника відповідача у заявленому розмірі. Суд дійшов висновку про недотримання у повному обсязі стороною відповідачки вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, у зв`язку з чим критично оцінює розмір таких витрат, що є наслідком застосування положень ч. 5 ст. 137 цього Кодексу для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак суд вважає, що вказані витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг. Предмет спору у даній справі не є складним, містить однотипні спірні правовідносини і позовні вимоги позивача, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та діючого законодавства і судової практики, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені представником відповідача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг відповідачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та вважає, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Керуючись ст. 141, 270, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» () на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Головуючий-суддя В. М. Бораковський