КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 755/19812/24

номер провадження №22-ц/824/7300/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду міст Києва від 11 грудня 2024 року /суддя Арапіна Н.Є./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До суду надійшла заява представника відповідача про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки відповідач з 30 вересня 2024 року проходить військову службу, про що підтверджується довідкою Міністерства оборони України від 13 жовтня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міст Києва від 11 грудня 2024 року заяву задоволено. Зупинено провадження у цивільній справі № 755/19812/24 до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції./а.с. 54/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема, суд першої інстанції помилково зупинив провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, не врахувавши, що надані відповідачем документи (довідка форми 5 від 14 квітня 2022 року, витяг з наказу від 14 травня 2022 року № 53, витяг з наказу № 351 від 30.09.2024 року та довідка від 19.10.2024 року) не підтверджують факту переведення військової частини, в якій перебуває ОСОБА_3 , на воєнний стан, ані його безпосередньої участі у бойових діях чи виконанні завдань у зоні бойових дій. Посилався на правові висновки Верховного Суду у справах № 753/19628/17, № 501/1699/17, № 755/1487/20 та № 127/1407/22, де зазначено, що сам факт перебування особи на військовій службі не є достатньою підставою для зупинення провадження без доказів залучення до бойових дій чи переведення військової частини на воєнний стан. Наголошував, що зупинення провадження призводить до затягування розгляду справи, що порушує право позивачки на справедливий і своєчасний судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказував, що справа є предметом спрощеного позовного провадження, де пріоритетом є швидке вирішення. Зупинення провадження фактично позбавляє позивачку можливості відновити порушене право у розумний строк, залишаючи її з невідшкодованою шкодою, завданою внаслідок дтп. Також вказував, що відповідач, ОСОБА_3 , через свого представника адвоката Владимирова В.В., зловживає процесуальними правами, подаючи заяву про зупинення провадження з метою затягування розгляду справи та відтермінування обов`язку відшкодувати збитки позивачці. Адвокат відповідача представляє його інтереси, і з заяви не випливає необхідність особистої участі ОСОБА_3 у судовому розгляді. Крім того, апелянт вказує на відсутність пояснень, чому перебування відповідача у ЗСУ перешкоджає адвокату подати відзив на позовну заяву. Суд не врахував, що мета зупинення провадження полягає у захисті прав відповідача, однак не було доведено, що без зупинення провадження ОСОБА_3 не зможе захистити свої інтереси. Апелянт наголошував, що адміністративна справа №755/5321/24, де ОСОБА_3 визнано винним у дтп, розглядалася за участі того ж представника, що свідчить про можливість повноцінного представництва інтересів відповідача без його особистої присутності.

Відповідач та його представник про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформовані належним чином, через електронний кабінет, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертались.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, на підставі наступного.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України про те, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Оскільки відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви відповідача про зупинення провадження у справі.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції, зупиняючи провадження, керувався п. 2 ч. 1 ст. 251 та п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, зазначивши, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, що підтверджується довідкою від 13 жовтня 2024 року. Однак суд не дослідив, чи переведена військова частина, в якій служить ОСОБА_3 , на воєнний стан, ані чи залучений відповідач до виконання бойових завдань, що є обов`язковою умовою для застосування зазначених норм.

Відповідно до практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 761/25624/22, для зупинення провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України необхідно встановити не лише факт перебування особи на військовій службі, але й те, що військова частина переведена на воєнний стан або особа залучена до виконання завдань, які унеможливлюють її участь у процесі. Суд першої інстанції не перевірив ці обставини, обмежившись лише констатацією факту військової служби.

Крім того, відповідач має представника - адвоката Владимирова В.В., який активно діє в його інтересах, зокрема подав заяву про зупинення провадження. Суд не встановив, чи перешкоджає військова служба відповідача його участі в процесі через представника, що суперечить принципу пропорційності захисту прав сторін.

Водночас, зупинення провадження на невизначений строк порушує право позивачки на справедливий суд у розумний строк, особливо з огляду на те, що справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, яке передбачає швидке вирішення (ч. 3 ст. 279 ЦПК України). Позивачка, як потерпіла особа, має право на своєчасне відновлення порушеного права, а необґрунтоване затягування розгляду суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Оскільки суд першої інстанції не повно дослідив обставини, необхідні для зупинення провадження, ухвала підлягає скасуванню.

Щодо судових витрат, апелянт сплатив судовий збір у розмірі 605,20 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в апеляційному суді, підлягають стягненню з відповідача на користь апелянта, оскільки апеляційна скарга задоволена.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міст Києва від 11 грудня 2024 року - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міст Києва від 11 грудня 2024 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,20 грн, сплачений за подання апеляційної скарги.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: