Справа № 489/2010/25
н/п 2-з/490/80/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Притикіна І.І., звернулась до Ленінського районного суду м.Миколаєва із заявою про забезпечення доказів до подання позову, в якій просить суд: забезпечити докази шляхом витребування у Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»:

- завірену належним чином копію акту опису майна, яке зберігалося в індивідуальному сейфі №31/2 Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України», ТВБВ (територіально відокремлене без балансове відділення) №10014/021 ОПЧ м.Миколаїв, вул.Потемкінська, 118 у відповідності до Договору за №337 від 01.06.2020р., який припинений 31.05.2021р.;

- копію відеозапису (електронні файли) розкриття без присутності клієнта індивідуального сейфу №31/2 Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України», ТВБВ (територіально відокремлене без балансове відділення) №10014/021 ОПЧ м.Миколаїв, вул.Потемкінська, 118 у відповідності до Договору за №337 від 01.06.2020р., який припинений 31.05.2021р.

А також витребувати у приватного нотаріуса Філіпенко (Бороздіною раніше) Олени Геннадіївни, розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул.Пушкінська, 33, копію спадкової справи за №23/2021, завірену належним чином, щодо встановлення кола спадкоємців та самого спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з усіма документами, що в ній зберігаються, без виключень.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 має намір подати до суду позов до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Однак, заявниця позбавлена можливості самостійно та/або через представника отримати докази, які перебувають у володінні АТ «Державний ощадний банк України» та приватного нотаріуса Філіпенко О.Г., які охороняються законами України «Про банки і банківську діяльність» та «Про нотаріат». За такого, заявниця змушена звернутися до суду з даною заявою для забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 26.03.2025 року дану заяву передано до Центрального районного суду м.Миколаєва за підсудністю, на підставі ч.4 ст. 116 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 року дану заяву передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 116 ЦПК України, встановлені підстави та порядок забезпечення доказів.

Так, згідно ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Як зазначено в ухвалі Верховного Суду від 02.05.2019, під час розгляду справи №3д/9901/2/19, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення доказів визначені ч.1 ст.117 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Однак, у порушення п.5 ч.1 ст.117 ЦПК України, подана заява не містить обґрунтування необхідності забезпечення доказів у виді вказаної інформації, оскільки заявницею не наведено обставин на підтвердження того, що ці засоби доказування можуть бути втрачені у майбутньому чи подання їх до суду стане для неї згодом неможливим чи утрудненим.

Фактично заявницею ставиться питання про витребування доказів, хоча поняття «витребування» та «забезпечення» доказів не є тотожними.

Крім того, суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів, якщо наявний обґрунтований ризик знищення відповідного доказу. Але в такому разі, ЦПК України зобов`язує позивача не пізніше 10 днів подати і саму позовну заяву.

Проте, в порушення вимог ЦПК України, заявницею не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що витребувані нею документи можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Більше того, клопотання не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому, а також відсутнє зобов`язання заявниці не пізніше 10 днів подати і саму позовну заяву.

Суд не вбачає жодних підстав вважати, що збирання вказаних доказів згодом стане неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання про забезпечення доказів підлягає поверненню заявниці, оскільки не доведені підстави, забезпечення доказів передбачені ч.1, ст. 116 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 116,117, 259-261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - повернути заявниці.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , сплачений судовий збір у сумі 605,60 грн, відповідно до квитанції №8408-7548-8258-1322 від 24.03.2025 року.

Роз`яснити заявнику, що повернення не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова