провадження № 2/619/391/25
РІШЕННЯ

іменем України

17 квітня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Попової О.О., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Дергачівський відділ ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Дергачівський відділ ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , в якому просив визнати його батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Дергачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що у 2009 році він познайомився із ОСОБА_3 , яка на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

05.08.2010 року Дергачівським районним судом Харківської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 , про що Відділом РАЦС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області складено актовий запис про народження, в якому відповідно до правил ст. 122 СК України батьком дитини записаний не він, а ОСОБА_2 .. Проте, останній не може бути батьком дитини оскільки на час народження сина, шлюб між ними вже було розірвано.

Позивач зазначає, що на даний час, внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 можливо лише на підставі рішення суду, тому він змушений звернутися із вказаним позовом до суду.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області провадження у справі відкрито за правилами окремого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Третя особа Дергачівський відділ ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином про що свідчить довідка про отримання судової повістки та копій позовної заяви з додатками користувачем у ЕС сформована у автоматичному режимі з АСДС, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань щодо розгляду справи до суду не подавав.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позов ОСОБА_4 підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно є сином позивача.

Заслухавши позивача, відповідача та третю особу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Відповідно до роз`яснень п. 9 вищевказаної Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18).

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, дитина ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини вказано ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження за №9 від 02.11.2010, актовий запис про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено до реєсту 02.11.2010 за №4 за номером актового запису 163 Дергачівський відділ ДРАЦС, де у графі «Відомості про батьків» батьком дитини вказано ОСОБА_2 (а.с. 6).

Рішенням Дергачівського районного суду Харкіської області від 05.08.2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 10).

За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина першастатті 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як регламентовано ст.ст. 121, 122, 128, 129, 133, 138 С К України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122, 125 цього Кодексу.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Передумовою звернення до суду у справах про виключення запису про батьківство є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 676/1200/20.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 404/6710/21 виснував, що судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами.

При проведенні експертних досліджень застосовуються Методичні рекомендації «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей)», які розроблені фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України. Згідно із пунктом 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що наразі ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (див. наприклад рішення ЄСПЛ у справі «Kalacheva v. russian federation» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Аналіз рішень ЄСПЛ та норм цивільного законодавства дає підстави для висновку, що суд не може допускати свавільного втручання у право дитини на повагу до приватного життя шляхом безпідставних (довільних) змін відомостей про її батьків.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2021 року в справі № 478/690/18.

Отже, підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Згідно ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Заперечуючи факт батьківства відповідача, під час розгляду справи у суді жодна із сторін та третя особа з самостійними вимогами не скористалися своїм правом щодо призначення такої експертизи для підтвердження або спростування кровного споріднення дитини із відповідачем чи третьою особою.

Судом було запропоновано позивачу заявити клопотання про призначення відповідної експертизи як у підготовчому судовому засіданні, так і під час судового розгляду. Також суд роз`яснював положення ст.ст. 12, 81 ЦПК України щодо подання доказів та наслідки розгляду без проведення експертного дослідження.

Позивач заявляти клопотання відмовився.

Позивачем не надано суду будь-яких звітів, висновків експерта, перевірку батьківства між ним та дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотань про проведення судово-генетичної експертизи у судовому засіданні також заявлено ним не було.

Будь-яких доказів, які б підтверджували відсутність кровного споріднення у дитини з батьком позивачем не надано. Фактично позивач та третя особа просять суд ухвалити рішення про задоволення вимог щодо виключення з актового запису відомостей про батька дитини та визнання батьківства виключно на підставі пояснень сторін у справі.

Доводи позивача про те, що відповідач не є біологічним батьком дитини по суті ґрунтуються лише на припущеннях.

Спір у цій справі не відноситься до категорії справ, де суд зобов`язаний за власною ініціативою збирати докази та призначати відповідну експертизу.

Саме такої позиції притримується Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 404/6710/21.

Щодо визнання відповідачем позовних вимог, слід зазначити наступне.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 572/2515/15-ц, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для його задоволення.

Визнання позову відповідачем може бути підставою для задоволення позову за сукупності таких умов: визнання усіма учасниками справи обставин, що мають значення для вирішення спору та не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України (обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання); та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин якщо таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та/або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (постанова Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 675/2136/19).

На підставі викладеного, суд приходить висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, достатні для задоволення позовних вимог про встановлення батьківства в розумінні ч. 1 ст. 78 ЦПК України, а позовні вимоги стороною позивача та третьою особою є недоведеними, що є їх процесуальним обов`язком.

Таким чином, досліджені у справі докази як окремо так і в їх сукупності не засвідчують походження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від позивача ОСОБА_4 .

Тому, суд з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши наявними доказами вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання батьківства, відсутні також і правові підстави для задоволення позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, яка є похідною.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем у зв`язку з відмовою у позові.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 76 - 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Дергачівський відділ ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання зарестроване за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Дергачівський відділ ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 2-А;

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя В. С. Овсянніков