Справа № 161/6057/24 Провадження № 22-ц/802/40/25 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2025 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Карпук А. К., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання автомобіля спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2024 року
В С Т А Н О В И В:
08 квітня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду подала заяву про стягнення судових витрат у цій справі, а саме: витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 9 087 грн 36 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 20 000 грн.
Постановою Волинського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2024 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки «Dacia Sandero», 2008 року випуску, змінено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Dacia Sandero», 2008 року випуску, у розмірі 78 320 грн. В решті рішення суду залишено без змін.
Під час ухвалення постанови апеляційним судом питання про розподіл судових витрат у справі не вирішувалося.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. 23 квітня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_4 засобами електронної пошти на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за його та відповідача відсутності.
Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пп. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити зазначення розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ухвалою Волинського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у цій справі була призначена судова автотоварознавча експертиза (а.с.191, 195, 196). Вартість експертизи у розмірі 9 087 грн 36 коп. оплачена ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією №1.93508561.1 від 12 лютого 2025 року (а.с.230).
Зазначена судова експертиза, призначена ухвалою апеляційного суду, стосувалася вирішення первісного позову ОСОБА_1 .
Ураховуючи, що первісний позов ОСОБА_1 постановою апеляційного суду задоволено на 99,27%, тому відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню понесені останньою витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 9 021 грн 02 коп. Разом з тим з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 належить стягнути 26 грн 60 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору, що становить 0,73% вимог апеляційної скарги.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_1 Макара О. Є. заявила про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, подавши відповідну заяву, а також надала відповідні докази щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, а саме: договір про надання правової допомоги б/н від 10 вересня 2024 року, згідно з умовами якого сторони погодили, що за надання адвокатом правничої допомоги за цим договором сплачується гонорар у розмірі, що становить 20 000 грн, який сплачується клієнтом в день підписання даного договору; акт приймання наданих послуг за договором про надання правової допомоги б/н від 10 вересня 2024 року, а також квитанція до прибуткового касового ордера б/н від 10 вересня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила адвокату Макарі О. Є. 20 000 грн за надання правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 10 вересня 2024 року. Згідно із зазначеним актом приймання наданих послуг за договором про надання правової допомоги розмір гонорару (фіксованої суми) адвоката за надання професійної правничої допомоги позивачу у цій справі у суді апеляційної інстанції становить 20 000 грн. В акті клієнт підтвердив, що послуги надані в повному обсязі і належної якості та не має претензій до наданих адвокатом юридичних послуг зазначених у п. 1 цього акту, а саме: ознайомлення з апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2024 року; оформлення та подання відзиву на апеляційну скаргу; представництво інтересів позивача у Волинському апеляційному суді.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц викладено наступний правовий висновок.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
10 квітня 2025 року представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відповідно до частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України подав до апеляційного суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами в суді апеляційної інстанцій, в якому заперечував щодо вказаного розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, покликаючись на їх неспівмірність, а також, що розмір таких витрат є необґрунтованим. Вказував на те, що як доказ оплати адвокатських послуг представник позивача надала неіснуючу квитанцію б/н від 10 вересня 2025 року з якої слідує, що адвокат отримала 20 000 грн в якості гонорару та у цій квитанції як підставу сплати коштів зазначено неіснуючий договір про надання правничої допомоги від 10 вересня 2025 року. Гонорар у розмірі 20 000 грн не є розумним та не у повній мірі враховує витрачений адвокатом час у цій справі.
Зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також заперечення сторони відповідача про неспівмірність понесених позивачем у суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позовні вимоги у цій справі задоволено частково, враховуючи складність справи та надані адвокатом послуги, зокрема, подання відзиву на апеляційну скаргу, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а саме: участь у трьох судових засіданнях у суді апеляційної інстанції, тому з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути понесені та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн, що буде відповідати критерію співмірності та обґрунтованості таких витрат, які реально понесені позивачем ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції.
При цьому не приймаються до уваги покликання представника відповідача, що представник позивача надала як доказ оплати адвокатських послуг неіснуючу квитанцію б/н від 10 вересня 2025 року, в якій як підставу отримання адвокатом гонорару зазначено неіснуючий договір про надання правничої допомоги від 10 вересня 2025 року, оскільки з пояснень представника позивача апеляційним судом встановлено, що у зазначених документах були допущені технічні описки.
Керуючись статтями 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 9 021 (дев`ять тисяч двадцять одна) гривня 02 (дві) копійки.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 26 (двадцять шість) гривень 60 (шістдесят) копійок сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий-суддя
Судді: