Справа № 755/7713/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Губенко О.М.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання до вчинення дій.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 08.11.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21.02.2025 задоволено клопотання представника відповідача. Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання до вчинення дій залишено без руху. Надано позивачу строк у 5 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. Зазначено, що позивач, повинен на виконання вимог ст. 175 ЦПК України визначити ціну позову, вказати обґрунтування зазначеного розміру шкоди, та відповідно доплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, подавши квитанцію про оплату судового збору до суду та у відповідності до вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач повинен зазначити попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

25.02.2025 позивачем на виконання вимог ухвали Подільського районного суду міста Києва від 21.02.2025 подано до суду уточнену позовну заяву та клопотання про відстрочення (розстрочення, зменшення, (звільнення від сплати)) сплати судових витрат, в якому посилається на свій майновий стан.

05.03.2025 представник відповідача подала до суду заперечення на клопотання позивача про відстрочення (розстрочення, зменшення, (звільнення від сплати)) сплати судових витрат.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача повторно надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, однак не надав доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки до суду.

Представник відповідача у судовому засіданні заявила клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки відповідач та представник відповідача повторно не з`явилися до суду, без поважних причин. Також просила суд врахувати невиконання позивачем ухвали суду про залишення позову без руху від 21.02.2025.

Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши клопотання позивача, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2025 позивачем подано до суду клопотання про відстрочення (розстрочення, зменшення, (звільнення від сплати)) сплати судових витрат, в якому посилається на свій майновий стан, на обґрунтування чого надає: довідку № 36/25 від 24.02.2025, видану Садівничим товариством «Садове товариство «Містобудівник», в якій зазначено, що ОСОБА_2 виконує обов`язки Голови правління на громадських засадах і заробітної плати не отримує, та заяву ОСОБА_2 , в якій зазначено про відсутність роботи за фахом та доходів, а також посилається на військовий стан в країні.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Приписами ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Нормами ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Тобто, підставою для звільнення від його сплати є такий, обумовлений виключними обставинами, майновий стан сторони, який об`єктивно унеможливлює сплату нею судового збору у відповідному розмірі.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на національні суди покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість якої надано ВРУ та практику ЄСПЛ, як джерело права.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 роз`яснено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Kreuz v. Poland» від 19.06.2001, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20.02.2014, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26.07.2005, пункти 63-64).

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Всупереч наведеним правовим нормам, позивачем у клопотанні про відстрочення (розстрочення, зменшення, (звільнення від сплати)) сплати судового збору, не додано доказів на підтвердження скрутного матеріального стану позивача, що перешкоджає виконати вимоги законодавства, щодо оплати поданого позову судовим збором (довідки про доходи, про заробітну плату, пенсію, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи, тощо).

Відмова у звільненні від сплати судового збору, відстрочці або розстрочці його сплати не порушує положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення (розстрочення, зменшення, (звільнення від сплати)) сплати судового збору.

При цьому, на виконання ухвали суду про залишення позову без руху від 21 лютого 2025 року, позивачем надіслано уточнену позовну заяву, у якій остання просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 60 000 доларів США, 2214552, 60 грн, а також судовий збір в сумі 13956,80 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

У відповідності до п. 1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», станом на 01.01.2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн., Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості в розмірі 60 000 доларів США, 2214552, 60 грн у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 13928, 80 (15140 - 1211.20), а також надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Платіжні реквізити для перерахування судового збору:

Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/Подільс.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.)

Рахунок отримувача - UA0026008

Код класифікації доходів бюджету - 22030101

Призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Подільський районний суд міста Києва , код ЄДРПОУ суду.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Аналогічна позиція викладена у постанові ВС від 14.12.2022, справа № 760/27582/17, де Верховний Суд зауважує, що залишення позовної заяви без руху можливе не виключно на стадії до відкриття провадження у справі, але й після цього. Суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. Така ухвала постановляється не пізніше наступного дня з часу встановлення недодержання таких вимог. Про залишення без руху позовної заяви після відкриття провадження у справі суд повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Усунення недоліків позовної заяви позивачем у строк, встановлений судом, має наслідком продовження розгляду справи. Про продовження розгляду справи суд постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду, що відповідає правилам частин одинадцятої-тринадцятої статті 187 ЦПК України.

За таких обставин, зважаючи на те, що судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відстрочення (розстрочення, зменшення, (звільнення від сплати)) сплати судового збору, тому суд дійшов висновку щодо залишення позовної заяви без руху та встановлення позивачу п`ятиденного строку для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Крім цього, суд зазначає, що позивач та представник позивача другий раз не з`явилися у судове засідання, представник позивача повторно надіслав до суду ідентичне клопотання про відкладення розгляду справи, без долучення доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки до суду. Зважаючи на вказані вище обставини, суд вважає клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову у зв`язку з повторною неявкою представника позивача та позивача передчасним та відмовляє у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185, 187 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 про відстрочку (розстрочення, зменшення, (звільнення від сплати)) сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання до вчинення певних дій залишити без руху.

Надати позивачу строк у 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви відповідно до мотивувальної частини цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про залишення без розгляду позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Леся БУДЗАН