У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання Губенко О.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника відповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Благодійної організації Благодійний фонд «Ясне Бачення», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, упущеної вигоди, та за зустрічним позовом Благодійної організації Благодійний фонд «Ясне Бачення» до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2023 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до БО БФ «Ясне Бачення», в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 1 116 250 грн, завдану внаслідок неналежного виконання орендарями умов договору оренди будинку та приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , укладеного 30.05.2022 між ОСОБА_2 , за довіреністю власника будинку, та БО БФ «Ясне бачення» в особі диретора ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 30.10.2023т позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали суду, в листопаді 2023 року представником позивача подано до суду позовну заяву в новій редакції до відповідача БО БФ «Ясне Бачення», треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , в якому позивач просив стягнути із відповідача матеріальну шкоду в сумі 1 116 250 грн, посилаючись на неналежне виконання умов договору оренди, що призвело до завдання власнику майна збитків.

Крім того, в листопаді 2023 року представник позивача подав до суду позовну заяву до БО БФ «Ясне Бачення», треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення моральної шкодуив сумі 500 000 грн.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 21.11.2023, у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

В зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_7 зі штату суду, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 16.01.2024 № 91, справу повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Будзан Л.Д.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 22.01.2024, справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.04.2024, позов залишено без розгляду з огляду на те, що позовну заяву подано особою, якою не було підтверджено процесуальної дієздатності.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2024, заяву ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у даній цивільній справі залишено без руху.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.05.2024, заяву ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у даній цивільній справі визнано неподаною та повернуто заявнику.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.06.2024, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16.04.2024 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

12.08.2024 справа надійшла до канцелярії Подільського районного суду м. Києва із Київського апеляційного суду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.11.2024 залучено до участі в розгляді даної справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.12.2024 поновлено пропущений строк на подання зустрічного позову та прийнято зустрічну позовну заяву Благодійної організації Благодійний фонд «Ясне бачення» до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до Благодійної організації Благодійний фонд «Ясне бачення» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , та об`єднано ці позови в одне провадження.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2025, у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 16.04.2025 суд повернувся до стадії підготовчого судового засідання для вирішення питання про прийняття заяви позивача від 25.03.2024 про збільшення позовних вимог.

У вказаній заяві про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду в сумі 1 116 250 грн, а також різницю упущеної вигоди в сумі 900 000 грн, а всього суму в розмірі 2 016 250 грн. В обґрунтування вимог заяви зазначено, що будинок не може здаватись в оренду через його стан вже протягом 6 місяців, що вказує на втрату позивачем реального доходу, а тому збитки, які прямо не пов`язані з умовами договору, а лише є наслідком їх неналежного виконання стороною, мають бути відшкодовані відповідачем.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.04.2025, заяву ОСОБА_3 про збільшення первісних позовних вимог, подану в 25.03.2024, прийнято до розгляду та вирішено продовжувати розгляд справи з урахуванням викладених в ній позовних вимог.

В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про передачу даної цивільної справи на розгляд до іншого суду з врахуванням вимог ЦПК України щодо виключної підсудності справ щодо нерухомого майна.

Третя особа ОСОБА_2 заперечив щодо передачі справи за підсудністю до іншого суду, вказавши на те, що при подачі позову позивач керувався вимогами ст.27 ЦПК України, та подавав позов до юридичної особи за її місцезнаходженням.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали цивільної справи в частині вирішення заявленого клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в порядку, встановленому ЦПК України, в тому числі шляхом пред`явлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст. 175-177 ЦПК України.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, як це визначено ч. 1 ст. 19 ЦПК України.

За змістом ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі, якщо відсутні підстави для залишення заяви без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження. Разом з тим, якщо буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України (ч. 9ст. 187 ЦПК України).

Стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та/або альтернативної підсудності, визначені ст. 27, 28 ЦПК України, і, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 1 116 250 грн, завдану внаслідок неналежного виконання орендарями умов договору оренди будинку та приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Крім цього, просить стягнути моральну шкоду в сумі 500 000 грн. та упущену вигоду в розмірі 900 000 грн, посилаючись на те, що будинок не може здаватись в оренду через його стан вже протягом 6 місяців, що вказує на втрату позивачем реального доходу, а тому збитки, які прямо не пов`язані з умовами договору, а лише є наслідком їх неналежного виконання стороною, мають бути відшкодовані відповідачем.

У п. 42 постанови № 3 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі N 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

За таких обставин, зважаючи на те, що спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стосується стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ушкодження вказаного майна, та упущеної вигоди, спричиненої у зв`язку з тривалою неможливістю використовувати його, враховуючи, те, що згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України порушення правил виключної підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд, суд дійшов висновку про те, що відсутні передбачені законом підстави для розгляду зазначеної справи цим судом.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналізуючи викладене вище, та беручи до уваги, що на стадії підготовчого судового розгляду цивільної справи з`ясувалося, що позовна заява прийнята до провадження без додержання правил виключної підсудності, та дана справа не підсудна Подільському районному суду м. Києва, а тому її слід передати за підсудністю, за місцем знаходження нерухомого майна, з приводу використання якого виник спір, а саме до Жовківського районного суду Львівської області після закінчення строків передбачених ч. 3 ст. 31 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 31, 187, 258, 352-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Благодійної організації Благодійний фонд «Ясне Бачення», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, упущеної вигоди, та за зустрічним позовом Благодійної організації Благодійний фонд «Ясне Бачення» до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Жовківського районного суду Львівської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Леся БУДЗАН