Дата документу 22.04.2025 Справа № 314/3415/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/3415/23 Головуючий у 1-й інстанції: Капітонов Є.М.
Провадження №22-ц/807/745/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Трофимової Д.А., Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2025 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до Вільнянської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Вільнянської територіальної громади в особі Вільнянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко Олена Михайлівна про встановлення юридичного факту, визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Вільнянської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко Олена Михайлівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є неповнорідною сестрою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на набуту за її життя квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 жовтня 2021 року, посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області, за реєстровим номером 839.

Спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_3 відсутні. Єдиним спадкоємцем другої черги є ОСОБА_1 . Іншим спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса є тітка спадкодавця ОСОБА_2 , яка згідно ст. 1263 ЦК України є спадкоємцем третьої черги.

04 липня 2023 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Кравченко О.М., однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із пропуском 6-тимісячного строку від дня відкриття спадщини, а також у зв`язку із не підтвердженням факту родинних відносин, зокрема через різні літери прізвища батька.

Позивач зазначила, що пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, зокрема вказувала на те, що у зв`язку із введенням з 24 лютого 2022 року воєнного стану та перебуванням м. Запоріжжя і м. Вільнянську у безпосередній близькості до фронту де ведуться бойові дії не мала змоги своєчасно звернутись до нотаріуса, крім того їй було відомо, що строк на прийняття спадщини було продовжено постановою Кабінету Міністрів України до 10 місяців, а також неможливість заведення спадкової справи без наявності свідоцтва про смерть, яке вона змогла отримати тільки 04 липня 2023 року.

Проте що спадкова вже була заведена за заявою ОСОБА_2 позивач не знала, до поки 04 липня 2024 року у день отримання копії свідоцтва про смерть не звернулась до нотаріуса у м. Запоріжжі, яка їй повідомила про заведення спадкової справи у м. Вільнянськ.

В обґрунтування позовних вимог щодо встановлення факту родинних відносин позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжі народилась ОСОБА_4 і у свідоцтві про її народження, виконаному російської мовою, її батьками записані ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

22 квітня 1978 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 укладений шлюб, який зареєстрований Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 5.

Під час укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка, внаслідок чого прізвище дружини змінено на « ОСОБА_8 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Запоріжжі народилася ОСОБА_9 і у свідоцтві про її народження, виконаному російської мовою, її батьками записані ОСОБА_5 і ОСОБА_10 .

06 жовтня 1995 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя 06 жовтня 1995 року, актовий запис № 1560. Під час укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка, внаслідок чого прізвище дружини змінено на « ОСОБА_12 ». 27 січня 2006 року зазначений шлюб розірвано Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 30. Після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище « ОСОБА_12 ».

27 квітня 1912 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 укладений шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 82. Під час укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка, внаслідок чого прізвище дружини змінено на « ОСОБА_15 ».

03.02.1979 року між ОСОБА_16 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який зареєстрований Будинком одруження м.Запоріжя, актовий запис №238. Під час укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка, внаслідок чого прізвище дружини змінено на « ОСОБА_17 ».

У зазначеному шлюбі у родині сестри народжені діти - ОСОБА_18 (1981 року народження) та ОСОБА_19 (1984 року народження), які померли ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 є єдинокровними сестрами, тобто такими, які народжені різними жінками від одного чоловіка (батька).

При цьому зазначено, що позивачу не відомо у який момент та з яких підстав у прізвищі її батька змінилась одна літера, зокрема остання літера прізвища «т» змінена на літеру «д».

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_16 та ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного позивач просила суд визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в подальшому у жовтні 2023 року змінила предмет зустрічного позову в частині позовних вимог, до ОСОБА_1 , Вільнянської територіальної громади в особі Вільнянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна про встановлення юридичного факту, визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . ОСОБА_2 є рідною тіткою померлої ОСОБА_3 та входить у третю чергу спадкоємців за законом.

18 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини законом після померлої племінниці до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М., яка зареєстрована за № 998 та відкрито спадкову справу 141/2022.

У склад спадщини входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

20 червня 2023 року ОСОБА_2 отримала у нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 187/02-14/141-2022, у якій нотаріусом відмовлено ОСОБА_22 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на вищевказане спадкове майно. Підставою для відмови стала відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин спадкодавця та спадкоємця.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , є рідною тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що прізвища ОСОБА_8 та ОСОБА_8 є графічними варіантами одного прізвища, та є ідентичними, а ОСОБА_23 (рос.) і ОСОБА_24 (рос.) варіантами одного імені по батькові. Зустрічний позов задовольнити, визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 50,34 кв.м., житловою площею 33,9 кв.м., що складається із 3 житлових кімнат. У задоволені первісного позову відмовити.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2023 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, позовні вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2025 року вимоги первісного позову задоволені частково.

Встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є неповнорідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті вимог первісного позову відмовлено.

Вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 задоволені частково.

Встановлено факт, що має юридичне значення, факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , є рідною тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

В решті вимог зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2025 року в частині залишення без задоволення вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та вимог ОСОБА_2 за зустрічним позовом про визнання в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 . У цій частині прийняти нове рішення, яким первісний позов ОСОБА_1 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 задовольнити, натомість в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру відмовити. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на ОСОБА_2 .

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин в силу збігу кількох обставин. В силу введення в державі воєнного стану та знаходження як місця її проживання, так і місця проживання спадкодавця у прифронтовій зоні, позивач вимушена була вживати додаткових зусиль для забезпечення своєї безпеки та безпеки членів своєї сім`ї. У зв`язку з введенням воєнного стану позивач була введена в оману стосовно строку прийняття спадщини, за роз`ясненнями нотаріусів продовження цього строку до 10 місяців (постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №164). Не знала про заведення спадкової справи за заявою ОСОБА_2 , тому звернулася до нотаріуса в той же день, коли отримала свідоцтво про смерть спадкодавця, тобто 04 липня 2023 року. Через неповідомлення ОСОБА_2 про наявність інших спадкоємців, нотаріус не виконала вимог законодавства щодо закликання позивача за первісним позовом до спадкування, чим порушила права ОСОБА_1 , як спадкоємця ІІ черги після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою її довід щодо поважності підстав пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 , зокрема той факт, що у період з 12.03.2022 по 31.12.2022 вся територія Запорізького району, в тому числі м.Вільнянськ та м.Запоріжжя входила до переліку зон ведення активних бойових дій, а відтак та у відповідності до висновків, які викладені в постанова Верховного Суду №681/203/17 від 23.11.2020, №315/714/19 від 16.08.2023, №758/13293/18, від 20 березня 2024 року №545/1231/21 ці обставини є підставами для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Барчук В.І. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в оскаржуваній частині не відповідає.

Відмовляючи у задоволені первісного позову в частині визначення ОСОБА_1 додаткового строку на прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що наведені в первісному позові підстави пропуску строку для прийняття спадщини не є поважними. Позивачем за первісним позовом не обґрунтовано, яким чином відсутність свідоцтва про смерть перешкодило подати заяву про прийняття спадщини в межах строку визначеного законом, відсутні посилання на об`єктивні та непереборні обставини, які могли б утруднити або унеможливити отримання позивачем свідоцтва про смерть, а також з того, що первісний позов не містить посилання на обставину того коли позивач дізналася про відкриття спадщини.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що остання будучи рідною тіткою, яка у передбачений законом строк звернулась із заявою для прийняття спадщини, за умови встановленого факту родинних відносин має всі підстави для задоволення її позову в цій частині.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , видане Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 12 листопада 2022 року, актовий запис №2467 (т.1 а.с.40 зворот).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на набуту за її життя квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 жовтня 2021 року, посвідчений Кравченко О.М., приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу, за реєстровим номером 839 (т.1 а.с.17-18).

Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 05 жовтня 2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, номер запису про право власності 44309191, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.19).

18 листопада 2022 року приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. заведена Спадкова справа №141/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведеної за завою ОСОБА_2 (т.1 а.с.37-56).

Постановою приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. від 20 червня 2023 року, було відмовлено ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на спадкове майно, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документів, що підтверджують факт родинних відносин з померлою (т.1 а.с.51 зворот-52).

04 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. (т.1 а.с.52 зворот-53).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 липня 2023 року за вих. №206/02-14/141-2022, приватним нотаріусом Кравченко О.М. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на спадкове майно, що складається з: квартири АДРЕСА_2 , та вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться у АТ КБ «ПриватБанк». Підставою для відмови стало те, що ОСОБА_1 , не подала заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, а також у зв`язку із не підтвердженням факту родинних відносин, зокрема через різні літери прізвища батька (т.1 а.с.56).

Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 02 червня 1998 року (т.1 а.с.16).

Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (т.1 а.с.71-73).

Відповідно до довідки про написання прізвищ ОСОБА_8 та ОСОБА_8 від 06 жовтня 2023 року, виданої Запорізьким національним університетом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_8 є графічним варіантом одного прізвища, а ОСОБА_23 (рос.) і ОСОБА_24 (рос.) варіантами одного імені по батькові. Різне написання цих власних імен зумовлене людським чинником (т.1 а.с.100).

Відповідно до відповіді Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі наявні актові записи відносно ОСОБА_25 23.09.1931, де актовий запис про народження визначає прізвище « ОСОБА_8 » (запис №3984), актовий запис про смерть визначає прізвище « ОСОБА_8 » (запис №4299) (а.с.194, Т.1)

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилалась зокрема на те, що в силу введення в державі воєнного стану та знаходження як місця її проживання, так і місця проживання спадкодавця у прифронтовій зоні, позивач була вимушена вживати додаткових зусиль для забезпечення своєї безпеки та безпеки членів сім`ї, у зв`язку з чим, вона не мала змоги своєчасно звернутись до нотаріуса, крім того вона була введена в оману державою стосовно строку прийняття спадщини, зокрема з веденням воєнного стану нотаріуси роз`яснювали про збільшення цього строку до 10 місяців, на що довірливо покладалась ОСОБА_1 ( постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164), а також неможливість заведення спадкової справи без наявності свідоцтва про смерть, яке вона змогла отримати тільки 04 липня 2023 року.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачкою шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до Наказу №309 від 22.12.22 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф», у період з 12 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року вся територія Запорізького району UA0070350, в тому числі міста Вільнянськ та Запоріжжя, входила до переліку ведення активних бойових дій ( пункт 2.3 розділу 2). З першого січня 2023 року Запорізький район, з 01 лютого 2023 року Вільнянська міська територіальна громада відноситься до території можливих бойових дій ( UA 0070350, 0037089).

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807 IX від 17 липня 2020 року в Запорізькій області було утворено:

Запорізький район з адміністративним центром у місті Запоріжжя у складі територій Біленьківської сільської, Вільнянської міської, Долинської сільської, Запорізької міської, Комишуваської селищної, Кушугумської селищної, Матвіївської сільської, Михайлівської сільської, Михайло-Лукашівської сільської, Новомиколаївської селищної, Новоолександрівської сільської, Павлівської сільської, Петро-Михайлівської сільської, Степненської сільської, Таврійської сільської, Тернуватської селищної, Широківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Отже, м. Запоріжжя, де проживала позивачка ОСОБА_1 , м. Вільнянськ, місце відкриття спадщини, знаходилися в зоні введення активних бойових дій з 12 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року, а з 01 січня 2023 року в зоні можливих бойових дій.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23 висловлено правову позицію щодо впливу військової агресії російської федерації на реалізацію спадкових прав громадян та що проживання спадкоємця в зоні, яка не перебувала під окупацією, однак на території якої відбувалися активні бойові дії, є достатньою підставою визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 537/3556/22 (провадження № 61-2839 св24) зроблено висновок, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції неналежним чином оцінив доводи позивачів щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька, не звернули достатньої уваги на їх посилання щодо нечіткості норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану, на обмеження протягом певного часу доступу до державних реєстрів, а також, що проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини, зверненням позивачі до нотаріуса та подачею позову у цій справі є незначним.

У постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц від 23листопада 2020 року у справі № 315/714/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 758/13293/18 зроблено правовий висновок, що незначний пропуск строку прийняття спадщини ( менше двох місяців) у поєднанні з об`єктивними причинами пропуску строку є підставою для визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини.

Як було зазначено вище спадщина відкрилась 11 листопада 2022 року, а із заявою до нотаріуса позивачка звернулася 04 липня 2023 року, тобто зі спливом 7 ( сім) місяців 23 днів.

Відтак, пропуск строку складає 1 (один) місяць 23 дні, що на думку колегії суддів є незначним.

Вказані обставини судом першої інстанції не враховано, належна оцінка не надана.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилалася ОСОБА_1 , та загальновідомі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволені її позову в цій частині, дійшов до помилкових висновків та безпідставно відмовив їй у визначені додаткового строку на прийняття спадщини, оскільки причини, вказані ОСОБА_1 , є тими непереборними обставинами, які перешкоджали їй протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.

Суд першої інстанції не надав належну правову оцінку наявним у справі доказам та взаємовідносинам сторін, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її сестри ОСОБА_3 , терміном у три місяці.

Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявниці в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів,

Крім того, колегія суддів не може залишити поза увагою і те, що значна частина встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , припала на повномасштабну військову агресію рф проти України, черговий етап якої розпочався 24 лютого 2022 року, а позивачка мешкає у м.Запоріжжя розташованому близько 30 км від фронту.

Відтак, вимоги ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а відповідно, вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира є предметом спадкування після смерті ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , як спадкоємець ІІ черги також має на неї права.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі №676/47/21 дійшов висновку про те, що постанова КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статям 1270, 1272 ЦК України, тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції.

Отже, вказане свідчить про те що доводи позову ОСОБА_1 про поважність нею пропуску строку для прийняття спадщини є поважними.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції не надав належну правову оцінку доводам сторін, доказам у справі, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обгрунтованим в оскаржуваній частині. Отже воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення первісного позову в частині визначення ОСОБА_1 додаткового строку в три місяця для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 в оскаржуваній частині

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, тому апеляційним судом не переглядалось.

Згідно з приписами частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідач; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду, а та враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі та її позовні вимоги також підлягають задоволенню повному обсязі, то витрати, які понесла ОСОБА_1 по сплаті судового збору у зв`язку з розглядом вказаної справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 7427,37 гривень підлягають компенсації за рахунок ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича - задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2025 року в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_1 до Вільнянської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Вільнянської територіальної громади в особі Вільнянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко Олена Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати. Прийняти в цій частині нову постанову наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вільнянської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 додатковий строк 3 ( три) місяці з дня набрання законної сили постанови суду для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Вільнянської територіальної громади в особі Вільнянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко Олена Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 7427,37 гривень (сім тисяч чотириста двадцять сім гривень 37 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 24 квітня 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В. Трофимова Д.А.