Справа № 352/363/25
Провадження № 2/352/407/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

у с т а н о в и в :

Позивачка 14.02.2025 звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, визначений рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.11.2011, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою ОСОБА_3 повноліття.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що в шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням від 11.11.2011 Тисменицький районний суд стягнув з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно на двох дітей до досягнення ними повноліття. Сімейне життя відповідачем не склалося, тому рішенням від 21.11.2011 Тисменицький районний суд Івано-Франківської області розірвав шлюб між ними. У 2022 р. син ОСОБА_4 став повнолітнім, та відповідач продовжив сплачувати аліменти на дочку ОСОБА_3 . На цей час розмір аліментів, які відповідач сплачує на дочку, становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Протягом останнього часу витрати на утримання дочки значно зросли, вона фактично перебуває на повному утриманні позивачки. З грудня 2024 р. дочка навчається в комп`ютерній академії IT STEP із щомісячною оплатою в розмірі 3630 грн. При цьому відповідач, посилаючись на рішення суду від 11.11.2011, відмовляється добровільно збільшити розмір аліментів, купляти необхідні для дочки речі, оплачувати її навчання чи частину витрат, що пов`язані із забезпеченням належного рівня її життя.

Позивачка у поданій суду заяві просила справу розглянути без її участі, позов підтримала і просила його задоволити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Покликалася на те, що із січня 2025 р. відповідач проходить військову службу, має постійний достатній дохід та можливість сплачувати аліменти у частці від доходу, інших дітей не має, має матір-пенсіонерку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що в шлюбі сторін позивачки ОСОБА_1 (після розірвання шлюбу змінила шлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на дошлюбне « ОСОБА_6 ») та відповідача ОСОБА_2 народилося двоє дітей, з яких неповнолітньою є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Рішенням від 11.11.2011 Тисменицький районний суд Івано-Франківської області стягнув з відповідача аліменти на дітей на користь позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.26).

Шлюб між сторонами розірваний згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.11.2011, яким дітей залишено проживати з матір`ю (а.с.9).

Після досягнення повноліття старшим сином ОСОБА_4 у 2022 р., відповідач сплачує аліменти лише на дочку ОСОБА_3 , розмір яких є мінімальний та становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Частина 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Заявлена одержувачкою аліментів вимога про зміну способу їх стягнення у звязку з необхідністю збільшення розміру аліментів має вирішуватися з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Такий правовий висновок, який ураховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 152/100/18.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд установив, що відповідач ОСОБА_2 із січня 2025 р. мобілізований на період воєнного стану та проходить військову службу в ЗСУ, що підтверджується витягом з наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.01.2025 (а.с.27). Тому наявні підстави для твердження, що матеріальне становище відповідача, який на цей час отримує постійний достатній дохід,покращилося.

Суд ураховує також постанову Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 664/252/19, відповідно до якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

У рамках розгляду цієї справи суд згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України враховує також такі обставини: 1) матеріальне становище дитини сторін, яка фактично перебуває на утриманні матері, на яку відповідач сплачує мінімальний розмір аліментів у сумі 1598 грн, та її задовільний стан здоров`я; 2) задовільний стан здоров`я відповідача та зміна (покращення) його матеріального становища; 3) відсутність у відповідача інших дітей, наявність у нього матері пенсійного віку; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача нерухомого та рухомого майна, грошових коштів.

При вирішенні спору суд не враховує обставину, на яку покликалася позивачка, щодо навчання дитини сторін у комп`ютерній академії IT STEP із щомісячною оплатою в розмірі 3630 грн, оскільки вказана обставина є підставою для стягнення в порядку ст. 185 СК України додаткових витрат на дитину, викликаних розвитком здібностей дитини, що не пов`язано зі стягненням аліментів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, задоволення якого забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту інтересів неповнолітньої дитини сторін.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача 1211,20 грн судового збору в дохід державного бюджету.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12. 1995),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, ст. 181, 182, 183, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 141, 263-265, 279, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволити.

Змінити спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_2 , визначений рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2011 року, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу).

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , у розмірі (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнення аліментів у визначеному цим рішенням розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили та проводити до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України) в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення складене 17.04.2025.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ