ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1591/24Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/817/351/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції поліції в Тернопільській області на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2025 року, ухвалене суддею Малярчуком В.В. у цивільній справі №606/1591/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа: поліцейський СРПП відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мерва Петро Іванович, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обгрнутовано тим, що 15 березня 2024 року поліцейським СРПП відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мервою П.І. винесено постанову серії ЕНА №1665801 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Однак, рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 8 квітня 2024 року у справі №606/625/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 липня 2024 року, скасовано постанову від 15 березня 2024 серії ЕНА № 1665801 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

У зв`язку із незаконним накладенням адміністративного стягнення, ОСОБА_1 пережив відчуття несправедливості, був пригніченим, пережив стан схвильованості та стресу, що призвело до завдання йому моральної шкоди, розмір якої позивач оцінив у 22500,00 грн та просив стягнути з відповідача зазначену суму.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від від 22 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУНП в Тернопільській області просить рішення суду першої інстанції скасувати. Вказує, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не встановлено жодних доказів протиправності в діях працівника поліції при складенні постанови ЕНА №1665801, а також доказів завдання моральної шкоди позивачу. Позивачем не наведено розрахунку суми моральної шкоди. ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів йому завдана моральна шкода, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача та вини останнього у завдані моральної шкоди.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Обставини справи.

Постановою серії ЕНА №1665801 від 15 березня 2024 року, винесеною поліцейським ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мервою П.І., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст.122 КУПАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно вказаної постанови серії ЕНА № 1665801 від 15 березня 2024 року, ОСОБА_2 15 березня 2024 року о 16. 44 по вулиці Князя Василька в м. Теребовля здійснив зупинку транспортного засобу «Фольцваген Гольф» д.н.з НОМЕР_1 , на перехресті, чим порушив п.15.9 ґ ПДР порушення заборони зупинки на перехрестях, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 08 квітня 2024 року у справі № 606/625/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 липня 2024 року скасовано постанову від 15 березня 2024 року серії ЕНА № 1665801 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Як вбачається із змісту вказаних судових рішень у справі № 606/625/24, що наявні у загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, підставою для скасування постанови серії ЕНА № 1665801 від 15 березня 2024 року та закриття провадження в адміністративній справі була відсутність доказів на підтвердження в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Згідно відеозапису з нагрудної камери, то на ньому не зафіксовано порушення ОСОБА_2 ПДР. На відео зафіксовано спілкування поліцейського з ОСОБА_2 , процедура оформлення процесуальних документів, але не рух транспортного засобу та факт вчинення правопорушення, за яке особа притягнута до адміністративної відповідальності.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року за № 335/6977/22 зазначено: «Велика Палата Верховного Суду з огляду на мотиви, наведені у цій постанові, не може погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу такого порушення презюмує завдання позивачу моральної шкоди, а також з висновками апеляційного суду щодо застосування до спірних правовідносин Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Так, суди попередніх інстанцій не врахували, що у спірних правовідносинах шкода відшкодовується на загальних підставах, визначених статтею 1174 ЦК України, а тому обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди є встановлення протиправності у діях працівників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на приписи Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, тому на правовідносини щодо складання протоколів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не поширюються правила статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР.»

Для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди.

У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу.

Так, дії патрульного поліцейського щодо складення постанови у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності.

Суд першої інстанції неправильно застосував положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», які не підлягають до застосування у правовідносинах, що виникли між сторонами, не врахував правових висновків, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі №335/6977/22 та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Оскільки у даному закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 відбулося не через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача моральної шкоди.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції поліції в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа: поліцейський СРПП відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мерва Петро Іванович, про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.