ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1824/25 Справа № 243/6676/24 Суддя у 1-й інстанції - Фалін І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №243/6676/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Овчаренко Олег Олексійович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2024 року,

встановив:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Овчаренко О.О., звернулась до суду з позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області про стягнення коштів в порядку спадкування, яку обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті залишилася спадщина у виді недоотриманої пенсії, яка не була отримана нею за життя.

07 серпня 2023 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , відповідно якого спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 134 785,44 гривень.

Позивач неодноразово подавала заяву до відповідача та надала всі необхідні документи для виплати спадщини.

З відповідей ГУ ПФУ в Донецькій області позивач зрозуміла, що виплачувати грошові кошти управління відмовляється, вигадуючи різні підстави, в тому числі, посилаючись на те, що пенсія ОСОБА_2 не була отримана як внутрішньо переміщеною особою, що бюджет не передбачає виплату коштів, та різні інші підстави, які суперечать вимогам діючого законодавства України.

Вважає невиплату відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, неправомірною.

Залишок недоотриманої суми пенсії відповідно до свідоцтва про спадщину, яка належала ОСОБА_2 становить 134 785,44 гривень.

Просить суд стягнути з ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 134785,44 гривень, в порядку спадкування за законом після її смерті та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 078,28 гривень.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 134 785,44 гривень в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 078,28 гривень.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Донецькій області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що механізм виплати пенсій, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам органами ПФУ визначений Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165 (далі - Порядок 1165).

Відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, в тому числі, нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті ПФУ на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік.

Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами ПФУ, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій, на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України, зокрема, про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи), та у сформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період.

Відповідно Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 (далі - Порядок № 21-2), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, зазначену суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 обліковано ГУ та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2024 року.

ОСОБА_2 перебувала на обліку в ГУ ПФУ Донецької області (з дислокацією у м. Волноваха), як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону №1058.

Пенсійна справа знята з обліку з 01.10.2022 року у зв`язку зі смертю пенсіонерки ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ГУ ПФУ Донецької області нараховано недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в сумі 129 962,76 гривень за період з 06.08.2020 по 30.09.2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які містяться в матеріалах справи, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, Донецької області, в Україні.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1 .

Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, з нарахованими відсотками, індексаціями та компенсаціями, що зберігаються в ГУ ПФУ в Донецькій області, залишок за період з 04.07.2020 по 30.09.2022 складає 134 785,44 гривень, належних спадкодавцю на підставі довідки № 0500-0217-8/64906, виданої ГУ ПФУ в Донецькій області 31.07.2023 року.

Вказане свідоцтво було зареєстровано в Спадковому реєстрі 07.08.2023, що підтверджується відповідним витягом № 73477893 від 07.08.2023.

Згідно листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 05.01.2023 № 0500-0217-8/1936, наданого на запит позивача, повідомлено, що оформити недоотриману пенсію заявник має право відповідно до ч.3 ст. 52 Закону № 1058.

Згідно листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 09.01.2023 № 349-16/Ш-02/8-0500/23, наданого на запит позивача, повідомлено, що заяви позивача № ВЕБ-05001-Ф-С-22-106412 від 16.12.2022 та № ВЕБ-05001-Ф-С-23-000020 від 01.01.2023 розглянуті управлінням та повідомлено, що заявнику відмовлено у виплаті недоотриманої суми пенсії за померлу ОСОБА_2 згідно заяви від 15.11.2022, оскільки за результатами розгляду наданих документів неможливо встановити факт спільного проживання разом з померлою, та роз`яснено, що оформити недоотриману пенсію заявник має право відповідно до ч.3 ст. 52 Закону № 1058.

Згідно листів ГУ ПФУ в Донецькій області від 07.11.2023 № 22024-20471/Ш-02/8-0500/23, наданих на звернення позивача від 17.10.2023 № 20471/Ш-0500-23 та від 29.04.2024 № 10572-8640/Ш-02/8-0500/24, наданих на звернення позивача від 05.04.2024 № 8640/Ш-0500-24 повідомлено, що виплата сум пенсії, що належала пенсіонеру і залишилися недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-VI. 07 серпня 2023 року заявник звернулась до відділу обслуговування громадян № 14 ГУ ПФУ в Одеській області та надала заяву № 5720 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заява опрацьована Головним управлінням та нарахована сума недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 відповідно до норм ч.1 ст. 46 Закону № 1058. Оскільки ОСОБА_2 мала статус внутрішньо переміщеної особи, виплата заборгованості регулюється положеннями Порядку № 1165. Відповідно до вказаного Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченого в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Сума недоотриманої пенсії померлої за період з 06.08.2020 по 30.09.2022 облікована в Головному управлінні та включена до переліку отримувачів станом на 31.12.2023 та буде виплачена відповідно до Порядку № 1165 після затвердження бюджету ЗПФУ на 2024 рік. Станом на момент підготовки відповіді, бюджет ПФУ на 2024 рік не затверджено.

Згідно листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 26.05.2024 № 21280-24673/Ш-03/8-2800/24, наданого на звернення позивача від 29.04.2024 через вебпортал Пенсійного фонду України за № ВЕБ-28000-Ф-С-24-076545, повідомлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як внутрішньо переміщена особа. 07 серпня 2023 року заявник звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про вилату недоотриманої пенсії в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та необхідними документами. Оскільки ОСОБА_2 мала статус внутрішньо переміщеної особи, виплата заборгованості регулюється положеннями Порядку № 1165. Відповідно до вказаного Порядку, пенсійні виплати проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченого в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Сума недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 обліковується Головним управлінням в Переліку та підлягає виплаті в межах відповідного фінансового ресурсу, який буде визначено в бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік.

Відповідачем ГУ ПФУ в Донецькій області до відзиву на позов долучені витяги з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 з яких слідує, що Головним управлінням відповідно до норм ч.1 ст. 46 Закону № 1058 розрахована сума недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 за період з 06.08.2020 по 30.09.2022 в розмірі 129 962,76 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки, відповідачем утримується належне позивачу спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати за період з 04.07.2020 по 30.09.2022, що складає 134 785,44 гривень, нарахованої пенсіонеру ОСОБА_2 і не виплаченій їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача, тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Згідно за ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно частин 3,4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент смерті спадкодавця.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач перешкоджає реалізації права позивача, як власника майна в порядку спадкування, на отримання недоотриманої пенсії після померлої ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера.

Рішення стосовно припинення виплати пенсії ОСОБА_2 на інших підставах суду не надано.

Крім того, відповідно статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Відповідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення праві свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно ст. 2 Закону України від 18 січня 2018 року № 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді:

Повний текст постанови складено 23 квітня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста