Справа №705/5799/24
2/705/933/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді Гудзенко В.Л.

при секретарі Музичук Л.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Марченко Наталія Михайлівна про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини та про скасування свідоцтва про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Кушнеренко Т.В. звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Марченко Наталія Михайлівна про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини та про скасування свідоцтва про право на спадщину.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , актовий запис про смерть №48, складений 13 січня 2022 року Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). ОСОБА_3 є сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження та відповідно спадкоємцем першої черги. Іншим спадкоємцем є також дочка померлої та сестра позивача ОСОБА_4 .

Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки наданої для його обслуговування.

Строк на подання заяви на вступ у спадщину сплив 12 липня 2022 року.

При цьому позивач не міг вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини із непереборними для нього обставинами.

Позивач перебуває у шлюбі з гр. України ОСОБА_6 , від шлюбу мають доньку ОСОБА_7 , яка хворіє на ювенальний остеохондроз поперекового відділу хребта, лівосторонню сакроілізацію, тобто захворювання пов`язано з суглобами та кістками. Донька позивача постійно проходила лікування в м. Києві, в 2016 році батькам було рекомендовано змінити клімат для дитини для полегшення її больових страждань на сонячний, біля моря, відповідно такою територією була АР Крим, яка як відомо є окупованою з 19 лютого 2014 року. З метою проживання та лікування дитини, ОСОБА_8 було придбано в 2017 році в м. Алушта квартиру АДРЕСА_2 . Для законного перебування на території АР Крим, як громадянину України, з метою збереження власного життя та дитини позивач отримав дозвіл на тимчасове проживання там, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті.

З сестрою у позивача відносини були нормальні, коли захворіла мати, разом з нею оплачували лікування в онкологічній клініці, купували дорогі ліки, разом з сестрою доглядали матір. При цьому до 24 лютого 2022 року жодних перешкод для позивача приїжджати до м. Умані з АР Крим не було, кордон перетинав через КПВВ « Армянськ Каланчак ».

Коли померла мати сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони разом приймали участь у похоронах. Сестра повідомила, що має намір написати відмову від спадщини на користь позивача. У ОСОБА_9 на той час не було часу на оформлення спадщини, оскільки він мав їхати до своєї сім`ї в Алушту та планував приїхати до Умані наприкінці весни.

24 лютого 2022 року рф здійснила повномасштабний військовий напад на територію України, всі пункти пропуску на материкову територію України з АР Крим були закриті, оскільки там відбулися активні бойові дії. Єдиною дорогою до України залишився переїзд біля села Василівка Запорізької області під активним обстрілом обох сторін бойових дій. Позивач не міг ризикувати своїм життям, оскільки він має на утриманні тяжко хвору неповнолітню дитину.

Заяву на вступ у спадщину з території АР Крим він також не міг послати, оскільки будь-яке поштове сполучення у АР Крим з Україною відсутнє, а заява на вступ у спадщину може бути подана лише особисто.

Відповідачка в свою чергу повідомила позивачу, що так як перебуває у м. Умані зможе переоформити будинок на себе та передати управління на нього на сина позивача гр.. Іспанії ОСОБА_10 . Після цього, навесні 2023 року позивач дізнався, що ОСОБА_4 вже виставила будинок на продаж. 04 квітня 2023 року нотаріусом вже було видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку під ним з кадастровим №:02:004:0394 в м. Умань Черкаської області на ім`я ОСОБА_4 .

27 липня 2023 року відповідачка видала на імя ОСОБА_10 довіреність на продаж вище зазначеного майна з правом отримання грошових коштів, строком на 10 років.

Також 27 липня 2023 року відповідачка надала розписку в якій зазначила, що добровільно надала довіреність та з моменту її видачі управління та розпорядження майном переходить до ОСОБА_11 . Передала всі оригінали документів, які підтверджують право власності, зокрема свідоцтво про право на спадщину останньому.

14.02.2024 року відповідач скасувала видану довіреність, після чого позивач зрозумів, що просто був введений в оману сестрою, яка скористалася його перебуванням на окупованій території та неможливістю виїхати з неї для подання заяви на вступ у спадщину.

При цьому відповідачка достеменно знала, що даний будинок в 2008 році позивач придбав за власні кошти та оформив його на матір.

З викладеного вбачається, що строк на подання заяви на вступ у спадщину пропущено з поважних, об`єктивних причин, які не залежали від волі позивача.

Зазначає, що строк на вступ у спадщину сплив 12 липня 2022 року, при цьому заява на вступ у спадщину ОСОБА_12 була подана 24 жовтня 2024 року, тобто з пропуском встановленого строку.

Враховуючи той факт, що відповідачка не проживала на момент смерті зі спадкодавцем, до нотаріуса із заявою на вступ у спадщину звернулася після спливу шестимісячного строку, вона є такою, яка не має права на отримання спадщини. Таким чином свідоцтво про право на спадщину №526 та №527 від 04 квітня 2023 року видано неправомірно та повинно бути визнано недійсним.

Просить позов задоволити та стягнути з відповідача судові витрати.

11.12.2024 на адресу суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_4 , в якому вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивач будь-яких доказів про те, що він не перебував на території України у встановлений законом строк для прийняття спадщини не надав. Про смерть матері позивач достовірно знав, однак доказів, які б підтверджували б реальні причини через які, позивач не міг звернутися до нотаріуса Уманського районного нотаріального округу раніше як до 13 серпня 2024 року ( через 2,5 роки ) суду не надано. Зазначені позивачем обставини не є непереборними, оскільки способи перетину кордону існували та існують зараз. Вважає, що позивач мав можливість подати заяву або особисто звернутися до нотаріуса, або через консульські установи України за кордоном ( у той самий спосіб, як він це зробив 13 серпня 2024 року ).

Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємиць протягом строку, встановленого ст..1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За змістом ст..1269 ЦК України, пп3.3 п.3 глави 10 розділу ІІ Порядку заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Разом з тим, згідно пп.3.5, 3.23 п.3 глави 10 розділу ІІ Порядку якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином ( справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою ), або особисто прибути до нотаріуса. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена ( або не засвідчена ) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Перебування за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, які унеможливлювали чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно здійснити таку дію.

Позивач не був позбавлений об`єктивної можливості своєчасно або подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за допомогою поштового зв`язку, або своєчасно звернутись із відповідною заявою про прийняття спадщини до консульської установи України чи дипломатичного представництва України в період свого перебування за кордоном.

Зазначає, що позивач є громадянином країни-агресора, паспорт рф № НОМЕР_1 від 24.02.2021, РНОКПП рф НОМЕР_2 . Однак ідентифікує себе в позовній заяві та інших документах як громадянин України, хоч подвійне громадянство в Україні не дозволено. Позивач є прихильником країни-агресора, він підтримував анексію Криму та почав планувати переїзд на півострів одразу після анексії, оскільки мріяв проживати в рф. Через зазначену позицію позивача спілкування з ними звелося до мінімуму. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , перед початком війни. Коли почалося повномасштабне вторгнення позивач всіляко підтримував війну, висловлюючи постійні очікування того, що Україну з дня на день завоюють росіяни. У зв`язку з цим вони повністю припинили спілкування з братом. Жодних переговорів стосовно спадщини вони не вели і вона жодним чином не вводила позивача в оману. Позивач зазначає, що будинок був куплений за його власні кошти, однак доказів цьому не надано. Покупцем будинку є її мати ОСОБА_5 , яка придбала будинок за власні заощадження.

Щодо законності видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зазначає, що з 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запровадженні на підставі постанови КМ України від 24.06.2022 №719 « Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану ». Так, п.3 зазначеної постанови передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Таким чином, у встановлений законом строк, а саме 24 жовтня 2022 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Марченко Н.М. 04 квітня 2023 року нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Крім того, позовна вимога позивача про визнання свідоцтв недійсними є передчасною, позивач не набув спадкових прав після смерті матері та відповідно майнових прав на спадкове майно. Отже у позивача відсутні будь-які порушені, не визнані чи оспорені права на спадкове майно, за захистом яких він міг би звернутися до суду.

Просить в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати.

19.12.2024 на адресу суду представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначає, що АР Крим з однієї сторони оточена окупованою частиною Херсонської області, з іншої частини російською федерацією, відповідно жодних консульських установ України на території окупованої території АР Крим, окупованій частині Херсонської області та в російській федерації немає. Документи посвідчені невизнаними окупаційними органами влади та органами російської федерації на території України не визнаються. Обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на вступ у спадщину є не хвороба дитини, а саме початок відкритого повномасштабного вторгнення на територію України країни-агресора та не можливість написання заяви на вступ у спадщину з об`єктивних причин, які не залежать від позивача. ОСОБА_13 умисно вводить в оману позивача, за обставин, які зазначені в позові. Свідченням цьому є довіреність та розписка, яка міститься в матеріалах справи, яку остання в подальшому відізвала 14.02.2024.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити з підстав викладений у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві.

Третя особа в судове засідання не зявилася, попередньо надавши заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Виключенням із правила був період, який надавав право нотаріусам приймати заяви про прийняття спадщини протягом десяти місяців з часу відкриття спадщини. Дане право було надане нотаріусам на підставі постанови КМ України від 24.06.2022 №719 « Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану ». Так, п.3 зазначеної постанови передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин.

Судом встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ( а.с. 19 ).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , його батьками зазначені: ОСОБА_14 , ОСОБА_5 ( а.с. 18 ).

Згідно інформації, яка вказана в паспорті ОСОБА_3 , в період з 12.09.2019 по 12.09.2022 йому надано дозвіл на тимчасове проживання в АР Крим ( а.с. 16 ).

24.10.2022 ОСОБА_4 було подано заяву приватному нотаріусу Уманського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 квітня 2023 року приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. посвідчила, що на підставі ст..1261 ЦК України спадкоємцем майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 квітня 2023 року приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. посвідчила, що на підставі ст..1261 ЦК України спадкоємцем майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :02:004:0394, що розташована в АДРЕСА_1 , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

27.07.2023 ОСОБА_4 була видана довіреність на громадянина Іспанії ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , бути її представником по питаннях: продати належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0870 га, кадастровий номер :02:004:0394, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ), що розташована по АДРЕСА_1 , за ціну і на умовах за його розсудом та укласти договори купівлі-продажу.

Згідно копії тексту розписки від 27.07.2023, даною ОСОБА_4 , в тому, що дійсно 27 липня 2023 року вона надала довіреність ОСОБА_10 на розпорядження належним їй майном: житловим будинком, земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично з моменту видачі довіреності управління та розпорядження зазначеним майном переходять до ОСОБА_10 . Довіреність видана нею добровільно і в подальшому протягом строку її дії вона не претендуватиме на передане нею майно. Розписка написана нею власноручно в чому розписалася.

14.02.2024 ОСОБА_4 скасувала довіреність видану нею на ім`я ОСОБА_10 на продаж належного їй житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0870га, кадастровий номер :02:004:0394, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ), що розташована по АДРЕСА_1 .

14.08.2024 нотаріусом Мінського нотаріального округу Атрушкевич Н.Л. була засвідчена довіреність, згідно якої ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 вчиняти дії, в тому числі з питань оформлення спадкових прав після смерті матері ОСОБА_5 .

Як вбачається із спадкової справи 05.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. з заявою ОСОБА_3 в якій зазначено, що він є рідним сином померлої ОСОБА_5 та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину після її смерті. Дана заява складена та засвідчена 13.08.2024 нотаріусом Мінського нотаріального округу Зотовою Ю.А., зареєстрована у реєстрі за №21-401.

Постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. від 05.09.2024 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 , який залишився після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Крім того, нотаріусом було встановлено, що ОСОБА_3 разом з спадкодавцем не проживав та не був зареєстрований. Тобто спадкоємець не вчинив жодних дій, передбачених ст.1269 ЦК України, а саме: не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та не проживав разом з спадкодавцем на момент смерті. Також встановлено, що ОСОБА_3 не був на момент смерті спадкодавця недієздатним, а також особою, цивільна дієздатність якої обмежена.

Отже, позивач не відноситься до числа осіб, які відповідно до ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину без подання нотаріусу письмової заяви.

ОСОБА_3 звернувся, через свого представника ОСОБА_1 , до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 05 вересня 2024 року.

Позивач обґрунтовує причину пропуску звернення до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини проживанням в АР Крим та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, неможливістю потрапити на територію України.

Суд критично відноситься до обґрунтування причин пропуску строку для подачі заяви для прийняття спадщини, адже вони не входять в перелік обставин, які можуть бути вагомими причинами не подачі такої заяви в строк передбачений Законом, не підтверджені належними доказами. Крім того, позивач мав можливість довірити іншій особі подати заяву, так як зробив це згодом.

Представник позивача зазначив, що позивач проживає в АРК, однак доказів цього суду не надав.

Так, згідно інформації, яка вказана в закордонному паспорті ОСОБА_3 , йому надано дозвіл на тимчасове проживання в АР Крим лише в період з 12.09.2019 по 12.09.2022. Доказів, які б підтвердили проживання позивача в АРК в період з 12.09.2022 по даний час, представником позивача не надано.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 19.12.2024 останній раз ОСОБА_3 перетинав кордон на КПВВ « Каланчак » 17.01.2022 у зв`язку з виїздом. Однак дана довідка сформована на запит представника позивача лише в період з 01.01.2021 по 01.01.2023 і лише з інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями, відповідно до пунктів 12,15 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території».

Доказів того, чи перетинав державний кордон України позивач не через окуповану територію України не надано.

Також в судовому засіданні представником позивача не надано відповідь стосовно того на підставі якого дозвільного документа позивачем було здійснено виїзд в Республіку Білорусь.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Крім того, саме по собі проживання спадкоємців за межами України не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5, спадкоємці не позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідних заяв про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку.

Згідно з підпунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини.

Доводи представника позивача, про стресовий стан позивача, в зв`язку з чим він не звертався в консульство інших держав для подачі заяви про прийняття спадщини, не є поважною причиною пропуску строку для подання такої заяви.

Крім того, судом встановлено, що позивач навіть не вчиняв ніяких спроб для подачі заяви для прийняття спадщини, зазначаючи, що між ним та відповідачем була домовленість про те, що остання прийме спадщину, а згодом її переоформить на сина позивача. Даний факт дослідженню не підлягає, оскільки підставами та предметом позову є поважність причин пропуску строку для подачі заяви для прийняття спадщини. При цьому позивач мав можливість, перебуваючи в м. Умань з 12.01.2002 по 17.01.20022, як він сам зазначає, звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При цьому, ОСОБА_3 , як в шестимісячний період, так і подальшому, протягом досить тривалого часу, не вчинив жодних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини.

Судом не можуть бути визначені поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, проживання не на території України.

Отже, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що в період часу, який визначений законом для подання заяви про прийняття спадщини, відбулися події пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки підстави, на які посилається позивач, з урахуванням зазначених норм права та релевантної практики Верховного Суду, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Не підлягають задоволенню й вимоги щодо визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, виходячи з такого.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №742/740/17 ( провадження №61-23св18), від 31 січня 2022 року у справі №326/1511/20 ( провадження №61-18464св21) викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадкування недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

З урахуванням викладених норм матеріального права слід дійти висновку, що правом на оспорення свідоцтва про право на спадщину іншого спадкоємця наділяється особа, яка має право на спадкування ( прийняла спадщину у встановленому законом порядку ) та це право порушується іншою особою, що отримала відповідне свідоцтво на спадщину.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері, він вважається таким, що її не прийняв, тому видачею відповідачці свідоцтва про право на спадщину права ОСОБА_3 не порушено й правові підстави для визнання недійсним оспорюваних свідоцтв відсутні.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат суд не вирішує, оскільки до закінчення судових дебатів, представник відповідача зробив заяву відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України ст.ст. 10, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Марченко Наталія Михайлівна про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини та про скасування свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

Арешт, накладений ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 жовтня 2024 року, на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами та прибудовами, та земельну ділянку, кадастровий номер :02:004:0394, що розташовані по АДРЕСА_1 скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2025 року.

Суддя В.Л. Гудзенко