ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 766/8693/21
Номер провадження: 22-ц/819/262/25
Головуючий у першій інстанції Кузьміна О.І.
Доповідач Пузанова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.

суддів: Базіль Л.В.

Бездрабко В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

встановив:

У лютому 2025 року Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Заява мотивована тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили, у справі №766/8693/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2010 року по 30.04.2021 року в сумі 35 651,88 грн, заборгованість по сплаті 3% річних в розмірі 1 965,69 грн, заборгованість по сплаті інфляції в розмірі 3 098,07 грн, що в загальній сумі становить 40 715,64 грн та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Відповідачка рішення суду не виконала, а з реєстру автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що виконавчий лист у цій справі до примусового виконання не пред`являвся.

На запит товариства Херсонський міський суд Херсонської області листом від 03.12.2024 №766/8693/21/162739/2024 повідомив про те, що оригінал виконавчого листа був отриманий позивачем 10.12.2021 року, однак відомості про те, ким та на підставі яких документів був отриманий даний виконавчий лист, відсутні. У зв`язку із втратою виконавчого документа заявник просив суд видати його дублікат на підставі підпункту 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2025 року заяву Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про видачу дубліката виконавчого листа повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, судові витрати, понесені при поданні апеляційної скарги, покласти на відповідача.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначено, що висновок суду першої інстанції про те, що товариством повторно подано до суду тотожну заяву про видачу дубліката виконавчого листа за відсутності інших підстав або нових обставин, є помилковим та зроблений без врахування того, що заяви АТ «Херсонська ТЕЦ» від 22.12.2024 року та від 04.02.2025 року про видачу дубліката виконавчого документа мають відмінності щодо обставин, які свідчать про втрату виданого судом виконавчого листа, та додатково зазначено про те, що із реєстру автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчий лист, виданий судом з метою звернення до виконання ухваленого в цій справі рішення не пред`являвся до примусового виконання.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові) (пункт 6 частини першої статті 353 ЦПК України) входить до переліку ухвал, визначеного частиною другою статті 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється апеляційним судом без повідомлення сторін у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2021 року позов АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2010 року по 30.04.2021 року в сумі 35 651,88 грн, заборгованість по сплаті 3% річних в розмірі 1 965,69 грн та заборгованість по сплаті інфляції в розмірі 3 098,07 грн, що в загальній сумі становить 40 715,64 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 грн (а.с.30-31).

08.12.2021 року АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» надіслала на адресу суду першої інстанції заяву про видачу виконавчого листа (а.с.34-35).

14.11.2024 року АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» повторно подало до Херсонського міського суду Херсонської області заяву про видачу виконавчого документа та отримало відповідь, сформовану судом 03.12.2024 року за №766/8693/21/162739/2024, про те, що виконавчий лист у справі №766/8693/21 за позовом АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію був виданий 10.12.2021 року (а. с. 36-37, 41).

22.12.2024 року АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Заява мотивована тим що, ухвалене Херсонським міським судом Херсонської області 23.09.2021 року у справі №766/8693/21 рішення, яке набрало законної сили, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованості за спожиту теплову енергію, загальна сума якої становить 40 715,64 грн, та судового збору у розмірі 2 270 грн, є невиконаним, а виданий судом 10.12.2021 року виконавчий лист втрачений.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.12.2024 року у задоволенні заяви АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Ухвалене рішення суд обґрунтував тим, що оскільки заявником не надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого листа, а видача його дубліката може призвести до подвійного стягнення, законні підстави для задоволення вимог щодо видачі дубліката виконавчого листа - відсутні (а.с.50).

04.02.2025 року АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» повторно звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, зазначивши в обґрунтування заяви, серед іншого, про те, що з реєстру автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що виконавчий лист у цій справі до примусового виконання не пред`являвся. Відповідачка рішення суду не виконала, борг не сплачено (а.с.64-66).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2025 року заяву Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про видачу дубліката виконавчого листа повернуто заявнику.

Ухвала мотивована тим, що повторне подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа, що не містить інших підстав чи нових обставин, у справі №766/8693/21 визнається зловживанням процесуальними правами, оскільки вказане питання вже вирішено ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.12.2024 року, якою було відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про видачу дубліката виконавчого документа (а.с.79).

При цьому ухвалою від 20 лютого 2025 року суд першої інстанції поновив Акціонерному товариству «Херсонська теплоелектроцентраль» строк для пред`явлення виконавчого листа Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/8693/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2010 року по 30.04.2021 року в сумі 35 651 грн 88 коп., заборгованості по сплаті 3% річних в розмірі 1 965 грн 69 коп. та заборгованості по сплаті інфляції в розмірі 3 098 грн 07 коп., що в загальній сумі становить 40 715 грн. 64 коп. та судового збору у розмірі 2 270 грн.

Наведена ухвала набрала законної сили та учасниками справи не оскаржена.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Справедливе судове рішення - мета правосуддя. Сенс правосуддя досягається лише тоді, коли рішення суду виконане. У протилежному випадку судове рішення залишається декларативним.

Виконання судових рішень - завершальна стадія судового процесу, яка має своїм призначенням впровадження в життя судового рішення. Тобто під час виконання судового рішення принцип справедливості реалізовується на практиці. На органи державної виконавчої служби покладено обов`язки виконувати судові рішення.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана з попередніми частинами єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає в захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), є виконанням судових рішень як заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Виконання судових рішень у цивільних (господарських) справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ця стаття Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного (господарського) процесу, як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) стверджує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого документа, що видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дає підстави для висновку про те, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа, вважається поданою у межах установленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє в задоволенні цієї заяви.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що розділ VI ЦПК України (розділ V ГПК України) врегульовує розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) [розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у господарських справах]. Розгляд таких процесуальних питань не є окремим видом судового провадження, а є виконанням судових рішень як заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Отже, видача дубліката виконавчого документа є процесуальним питанням, пов`язаним з виконанням судових рішень (стаття 370 розділу VI ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року), яке Законом від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII винесено в розділ ХІІІ «Перехідні положення» чинної редакції ЦПК України у зв`язку із запровадженням порядку видачі судом виконавчого документа в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2024 року у справі №186/871/14, в якій крім наведеного Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на пункт 1 частини другої статті 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Отже, наявність ухвали про відмову у задоволенні (про задоволення) заяви під час вирішення судом процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, є підставою застосування наслідків, визначених пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України (подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин).

Разом з тим, розділ VI ЦПК України (розділ V ГПК України), яким врегульовано вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, не передбачає відкриття / відмови у відкритті / закриття провадження у справі під час вирішення таких питань.

Заява (подання державного / приватного виконавця) з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних (господарських) справах, у тому числі і про видачу дубліката виконавчого документа, підлягає розгляду без відкриття провадження у справі.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду виснує, що розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, у тому числі і заміна стягувача у виконавчому провадженні, і видача дубліката виконавчого документа, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане в порядку, передбаченому законом.

Тому державний / приватний виконавець чи заявник має право звертатися до суду з відповідним поданням, заявою, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення (за винятком випадків, передбачених статтею 44 ЦПК України).

У цій же постанові, виходячи з висновків, які містяться у мотивувальній частині цієї постанови, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 січня 2019 року у справах № 5023/2082/12 та № 42/339-10 щодо можливості закриття провадження у справі за повторно поданою заявою про видачу дубліката виконавчого документа / заміну сторони виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України (пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України), (пункти 40-44, 46-51, 53-56, 58-60, 74-80, 85 постанови).

Отже, заявник (стягувач) має право звертатися до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа стільки раз, скільки це необхідно аби виконати судове рішення, однак звернення з такою заявою повторно, при наявності ухвали суду про відмову в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа без зазначення інших підстав або нових обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами та як наслідок-повернути таку заяву або залишити її без розгляду відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, що суд першої інстанції у цій справі і зробив.

Разом з тим, здійснивши аналіз змісту поданих АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заяв про видачу дубліката виконавчого листа від 22.12.2024 року та 04.02.2025 року, колегія суддів вважає, що повторна заява від 04 лютого 2025 року складена з урахуванням позиції суду, викладеної в ухвалі від 25.12.2024 року про те, що видача дубліката виконавчого листа може призвести до подвійного стягнення. Повторна заява містить додаткове обґрунтування у необхідності видачі дубліката виконавчого листа у справі, яке полягає в тому, що відомості про те ким та на підставі яких документів був отриманий даний виконавчий лист відсутні, а з реєстру автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що виконавчий лист у цій справі до примусового виконання не пред`являвся.

Наведена обставина є новою обставиною, яка свідчить про відсутність в діях АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» ознак зловживання процесуальними правами і про те, що його дії направлені на здійснення захисту порушеного права та відповідають завданню цивільного судочинства.

З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції про наявність передбачених статтею 44 ЦПК України підстав для повернення заявнику поданої ним заяви про видачу дубліката виконавчого листа є помилковим та таким, що не узгоджується із висновком цього ж суду про поважність причин пропуску АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» строку для пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі ухваленого у справі № 766/8693/2 судового рішення, до виконання та поновлення цього строку, адже відсутність у стягувача виконавчого документа унеможливлює його примусове виконання.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала як постановлена судом без додержання норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа-направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в результаті перегляду судового рішення в апеляційному порядку справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції, апеляційний суд не змінює розподіл судових витрат та не вирішує питання про покладення на відповідача судових витрат, понесених заявником на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374 379,ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» - задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2025 про повернення заяви про видачу дубліката виконавчого листа заявнику скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді: Л.В.Базіль

В.О.Бездрабко