Провадження №2/369/132/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скрипник О.Г.,

при секретарі Гребенюк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Москаленко Ігоря Олексійовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Сенс Банк", Державного реєстратора- приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального Київської області Іваненко Олега Валерійовича, про визнання дій неправомірними та скасування запису про право власності,

В С Т А Н О В И В:

18.04.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Акціонерного товариства "Сенс Банк", Державного реєстратора- приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального Київської області Іваненко Олега Валерійовича, про визнання дій неправомірними та скасування запису про право власності.

18.04. 2025 року представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд накласти арешт та заборону на будь-яке відчуження квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що 22.05.2008 р. між ОСОБА_1 (надалі позивач) та АТ «Укрсоцбанк» (відповідач 1) було укладено договір кредиту № 028/25-259. За умовами даного договору АТ «Укрсоцбанк» надало позивачеві кредит у розмірі 133642 долари США для придбання двокімнатної квартири загальною площею 82,5 кв.м яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 22.05.2008 р. між сторонами було укладено іпотечний договір № 028/15-293, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бочаровою С.В., зареєстрованого в Реєстрі за № 1903, за умовами якого позивач, з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором кредиту, передав вищевказану квартиру в іпотеку. Позивач своїх зобов`язань за договором кредиту у повному обсязі не виконала з огляду на що, АТ «Укрсоцбанк» у 2015 р. звернулося з відповідним позовом до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16.09.16 р. у справі № 1184/15 позов третьої особи задоволено частково та стягнуто з позивача суму боргу за договором кредиту у розмірі 1 217 003,85 грн., а також судовий збір у 03.07.19 р. державний реєстратор комунального підприємства "АГЕНЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ ПОСЛУГ" () Гуцуляк Тетяна Віталіївна прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47607110 від 03.07.2019 р. згідно якого за АТ «Укрсоцбанк» було зареєстровано право власності на квартиру позивача загальною площею 82,5 м.кв яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224 (копія довідки № 174391353 від 19.07.19 р. додається). Вважаючи такі дії державного реєстратора Гуцуляк Т.В. неправомірними позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа № 369/9573/19) з позовом про визнання дій державного реєстратора КП "АГЕНЦІЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ ПОСЛУГ" Гуцуляк Т.В. неправомірними та скасування відповідних рішень, треті особи без самостійних вимог АТ «Укрсоцбанк», Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області. Разом із позовом позивач подала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою КиєвоСвятошинського районного суду Київської області від 12.09.19 р. у справі № 369/9573/19 було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт і заборону на будь-яке відчуження квартири позивача (копія додається). Дана ухвала оскаржувалася банком в апеляційному порядку але постановою Київського апеляційного суду від 13.02.2020 р. була залишена без змін. Згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Акціонерного товариства «АльфаБанк» - https://www.ukrsotsbank.com/news/view/1589/, 15 жовтня 2019 року АТ «АльфаБанк» стало повним правонаступником усіх прав, обов`язків та майна АТ «Укрсоцбанк», у тому числі набуло у порядку правонаступництва всіх прав за усіма переданими йому активами АТ «Укрсоцбанк» включаючи (але не обмежуючись) права за договорами забезпечення (у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями АТ «Укрсоцбанк» без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Також, АТ «Альфа-Банк» прийняло за передавальним актом від АТ «Укрсоцбанк» майно та кошти, на які накладено обтяження (у тому числі публічні) та обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) із збереженням таких обтяжень та обмежень на розпорядження. З огляду на це суд залучив АТ «Альфа-Банк» у справу № 369/9573/19 в якості співвідповідача. Втім, 08.11.2019 р. державний реєстратор - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненко Олег Валерійович, не дивлячись на існуючий судовий спір щодо іпотечного майна, ухвалу КиєвоСвятошинського районного суду Київської області від 12.09.19 р. у справі № 369/9573/19 про арешт спірної квартири та заборону на її відчуження, прийняв рішення індексний номер 49597832 про реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачем 2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 198966981 від 04.02.20 р., що є предметом спору у № 369/14009/20. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.08.2022 р. у справі № 369/9573/19 позов задоволено частково - визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47607110 від 03.07.2019 року, згідно якого за АТ «Укрсоцбанк» було зареєстровано право власності на квартиру позивача загальною площею 82,5 кв.м, яка розташована за відповідною адресою, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 224; стягнуто з державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1152,60 грн.; у решті позовних вимог - відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 06.04.2023 р. рішення суду першої інстанції у справі № 369/9573/19 залишено без змін.

Відтак, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у справі № 369/14009/20 шляхом арешту спірної квартири може істотно ускладнити або унеможливити, у подальшому, виконання рішення суду та ефективно захистити права позивача за захистом яких він звернувся так як після реєстрації за третьою особою права власності на спірну квартиру останній, може вчинити дії щодо проникнення до спірної квартири, заміни замків на вхідних дверях, незаконного позбавлення позивача та її неповнолітньої дитини місця проживання, а також відчуження спірної квартири, що вже двічі вчинялося відповідачем 1, тому просив суд заяву задовольнити у повному обсязі.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд зважає на наступне.

Питання забезпечення позову врегульовано у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є необгрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів спричинить виникнення складнощів з виконанням судового рішення у даній справі.

Представник позивача у заяві про забезпечення позову посилається на те, що в нього є підстави вважати, що АТ «Сенс Банк» після реєстрації на нього квартири, може вчинити дії, щодо проникнення до спірної квартири, заміни замків на вхідних дверях, незаконного позбавлення позивача та її неповнолітньої дитини місця проживання, а також відчуження спірної квартири, можуть в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, відповідно до частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Однак, суд звертає увагу на те, що представник позивача не надав доказів, які б підтверджували те, що АТ «Сенс Банк» після реєстрації на нього квартири, може вчинити дії, щодо проникнення до спірної квартири, заміни замків на вхідних дверях, незаконного позбавлення позивача та її неповнолітньої дитини місця проживання, а також відчуження спірної квартири.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 727/5718/21 зазначив, що забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення належного виконання в майбутньому рішення суду щодо суті спору. Відтак, необхідно обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі та підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Таким чином, загальні припущення позивача не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Також, Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 727/5718/21, зазначив, що «Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії».

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін ,а також інших учасників процесу. Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 334/6521/19.

Судом встановлено, що позивач не надав належного обґрунтування щодо співмірності запропонованих заходів забезпечення позову із заявленими вимогами. Зокрема, не довів, що запропоновані заходи є необхідними та пропорційними для захисту його прав та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2024 року у справі № 567/459/23 зазначив, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, яке повинно бути співмірним із заявленими вимогами та не призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Москаленко Ігоря Олексійовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Сенс Банк", Державного реєстратора- приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального Київської області Іваненко Олега Валерійовича, про визнання дій неправомірними та скасування запису про право власності залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти діб, з дня її постановлення.

Суддя Оксана СКРИПНИК