УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Черчукан В.О.,

за участі представника правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

відповідача- ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , правонаступниками якої є: ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краковецької Алли Миколаївни, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності нерухомого майна, ОСОБА_3 , Державної податкової інспекції Солом`янського району м. Києва Міністерства доходів і зборів України, третя особа: Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації, відновлення прав власника, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи та просила:

визнати недійсними інформаційну довідку та її «фотокопію з копії» № 9, видану ЖБК «Веселка» від 28 січня 1992 року, зареєстровану в Київському міському бюро технічної інвентаризації (далі КМБТІ) 03 липня 1992 року в реєстровій книзі № 13 за реєстровим № 140/30427;

довідку- характеристику, видану Київським міським бюро технічної інвентаризації 15 грудня 2004 року за № 987670;

реєстраційне посвідчення, видане Київським міським бюро технічної інвентаризації 03 липня 1992 року, зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації 03 липня 1992 року в реєстровій книзі № 13 за реєстровим № 140/30427;

довідку про присвоєння ідентифікаційного номера ДПА від 27 липня 1998 року;

договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між позивачем та відповідачем 17 грудня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М.;

плани за поверхами та надані до них експлікації виконані КМБТІ 9 жовтня 2013 року та 31 жовтня 2013 року на буд. АДРЕСА_2 ;

відновити її в правах власника вказаної квартири;

скасувати реєстрацію вказаного договору дарування в КМБТІ,

зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 .

Позов мотивовано, зокрема, тим, що договір дарування укладено під впливом обману з боку ОСОБА_6 , оскільки позивач вважала, що укладає договір довічного утримання, а не договір дарування квартири.

При підписанні договору нотаріус порушила чинне законодавство України, зокрема включила в договір дарування п.8, відповідно до якого позивач має право довічного проживання у відчужуваній квартирі.

Також при укладенні договору була порушена її воля та волевиявлення, оскільки її справжня воля була направлена на укладення договору довічного утримання.

Позивач посилалася на те, що ніколи не відвідувала Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, тому для неї є незрозумілим походження інформаційної довідки та її «фотокопії з копії» №9, виданої ЖБК «Веселка» від 28 січня 1992 року, зареєстрованої в КМБТІ 03 липня 1992 року в реєстровій книзі № 13 за реєстровим № 140/30427.

Позивач вважає, що реєстраційне посвідчення, видане КМБТІ 03 липня 1992 року, зареєстроване в КМБТІ 03 липня 1992 року в реєстровій книзі № 13 за реєстровим №140/30427, видане на підставі довідки ЖБК «Радуга», з`явилося в 2008 році, а спірна квартира відчужувалася 15 грудня 2004 року на підставі довідки ЖБК «Веселка».

Також зазначила, що ніколи не була членом ЖБК «Веселка», а тому КМБТІ незаконно видало стороннім особам 15 грудня 2004 року довідку - характеристику за №987670.

Позивач також посилалась на те, що ніколи не оформляла документи, які б підтверджували її право власності на подаровану квартиру, тому не могла розпорядитися нерухомістю, яка їй не належала.

Позивач просила, зокрема, визнати спірний договір дарування недійсним з підстав, передбачених ст.ст.203, 230 ЦК України.

13.09.2016 представником відповідача ОСОБА_4 до канцелярії суду подано клопотання про закриття провадження у даній справі про визнання недійсним договору дарування ( а.с. 239-247 т. №16).

Своє клопотання обгрунтовує тим, що відповідно до рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 17.12.2008 по справі № 2-2683/2008 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус КМНО Краковецька А.М. про визнання недійсним договору дарування та рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 23.09.2009 у справі № 3765/2009 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус КМНО Краковецька А.М. про визнання недійсним договору дарування, у задоволенні позовів ОСОБА_5 було відмовлено.

Вказані рішення набрали чинності та є обов`язковими до виконання.

Посилається, що вказані вище позови подавалися ОСОБА_5 з тих самих підстав та з приводу спору між тими сторонами, стосовно того самого предмету спору, тобто договору дарування від 17.12.2004.

За вказаних вище обставин просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 , яка є також правонаступником померлої відповідачки ОСОБА_6 на підставі ухвали Солом`янського районного суду м.Києва від 11.03.2025 та її представник ОСОБА_4 подане клопотання підтримали та просили його задовольнити.

ОСОБА_2 , як представник правонаступника померлого позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 проти задоволення поданного клопотання заперечувала посилаючись на відсутність правових підстав для закриття провадження у справі, вважаючи, що підстави, предмет та сторони у даній справі є відмінні.

Суд вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Підстави для закриття провадження у справі передбачені статтею 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також у рішенні від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" зазначив, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що "згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами".

Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі".

У постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження№ 12-161гс19) Великої Палати Верховного Суду вказала, що "предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".

Аналізуючи матеріали справи суд вважає, що провадження у даній справі за № 760/10908/13 в частині заявлених вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , правонаступником якої є ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, виходячи з наступного.

Встанолено, що у провадженні Солом`янського районного суду м.Києва перебувала цивільна справа № 2-2683/2008 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа- приватний нотаріус Краковецька Алла Миколаївна про визнання недійсним договору дарування, скасування реєстрації.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 17.12.2008 по справі № 2-2683/2008 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус КМНО Краковецька А.М. про визнання недійсним договору дарування та скасування реєстрації, у задоволенні позову ОСОБА_5 було відмовлено.

Як вбачається зі змісту данного рішення ОСОБА_5 просила визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між нею та ОСОБА_6 17.12.2004 посилаючись на те, що вказаний договір вона підписала під впливом обману, а саме її повідомили, що вона підписує договір довічного утримання та фальшивих обіцянок щодо доброго догляду.

З вказаного вище рішення встановлено, що ОСОБА_5 просила визнати недійсним договір дарування з підстав передбачених ст.229 ЦК України, оскільки підписуючи вказаний договір допустила помилку відносно обставин, які мають суттєве значення та на підставі ст. 230 ЦК Укаїни, як такий, що здійснений під впливом обману та фальших обіцянок відповідача ОСОБА_6 .

Відмовляючи у задоволенні позову суд прийшов до висновку про надуманість тверджень позивача про укладання угоди-договору дарування спірної квартири за вказаних вище підстав, а тому у задоволенні позову було відмовлено.

Вказане рішення у передбаченому законом порядку набрало чинності.

Незважаючи на наявність вказаного вище ріщення суду, позивач ОСОБА_5 у травні 2013 року звернулася до Солом`янського районного суду м.Києва з позовом (справа № 760/10908/13) та уточнивши у ході розгляду справи позовні вимоги, серед іншого просила визнати недійсним договір дарування квартири від 17.12.2004 .

Позивач ОСОБА_5 обгрунтовуючи позов в частині визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між нею та ОСОБА_6 17.12.2004 посилалася на те, що такий правочин укладено під впливом обману з боку ОСОБА_6 , оскільки позивач вважала, що укладає договір довічного утримання, а не договір дарування квартири та вказала правові підстави для задоволення позову ст.ст.203,230 ЦК України.

З огляду на викладене вище та аналізуючи предмети позову, правові підстави та сторони у справі за вказаними вище цивільними справами, суд вважає, що у даній справі № 760/10908/13 позивачем ОСОБА_7 заявлено позов до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 17.12.2004, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тобто заявлено тотожну вимогу по якій судом ухвалено рішення від 17.12.2008 та яке набрало чинності.

Таким чином, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , правонаступником якої є ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування від 17.12.2004 у зв`язку з тим, що є рішення суду, яке набрало чинності з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Разом з цим, суд вважає, що доводи представника відповідача ОСОБА_4 щодо наявності підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з наявністю рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 23.09.2009 стосується відмінних підстав, які не є аналогічними у даній справі (№ 760/10908/13).

За таких обставин, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі підлягає частковому задоволенню.

У разі закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України повторне звернення до суду не допускається.

У той же час, позов ОСОБА_5 в іншій частині заявлених позовних вимог підлягає продовженню слуханням по суті.

Керуючись ст.ст. 255,256,259,260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про закриття провадження у справі, задовольнити частково.

Позов в частині заявлених вимог ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_1 до ОСОБА_6 правонаступником якої є ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, закрити.

В іншій частині поданного клопотання, відмовити.

Позов ОСОБА_5 в іншій частині заявлених позовних вимог продовжити слуханням по суті.

Ухвала суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст ухвали складено 28.04.2025.

Суддя О.М. Букіна