КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 756/8763/17
провадження № 22-з/824/543/2025
25 квітня 2025 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Белінського Віктора Анатолійовича про стягнення судових витрат у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
29.06.2017 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року позов задоволено.
01.05.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Белінський В. А. подав заяву про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Белінського В. А. задоволено. Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 232,81 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 119,34 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2 736,94 грн; заборгованості за пенею у розмірі 3 623,85 грн; штраф - 1 752,68 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Белінського В. А. задоволено частково. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3 623,85 грн заборгованості за пенею скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. У позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 3 623,85 грн заборгованості за пенею відмовлено. Рішенні Оболонського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року в частині стягнення судового збору змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 047,60 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

23.03.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Белінський В. А. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою, в якій просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно до суми задоволених вимог у розмірі 2 325, 11 грн, гонорар успіху у розмірі 5 000 грн та витрати, пов`язані з доставкою кореспонденції 201,40 грн, витрати по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення пропорційно у розмірі 75,15 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно у розмірі 331,44 грн.

Заява мотивована тим, що відповідачем було надано попередній (орієнтовний )розрахунок судових витрат за розгляд справи у Київському апеляційному суді та заяву про розподіл у судових витрат з проханням стягнути понесені витрати з позивача.

Просить покласти судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи на позивача.

На підтвердження факту наявності у відповідача судових витрат на правничу допомогу заявник надав: копію договору №1-М від 11.10.2021 р. про надання правової допомоги; копію додаткової угоди від 16.12.2023; копію додатку №4 від 16.12.2023 , Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.03.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги №1-М від 11.10.2021 на суму 17 000 грн, у якому зазначена вартість наданих послуг у розмірі 16 000,00 грн, з описом робіт : консультування - 1 год. (вартість послуги 1 000 грн за 1 год. надання послуги); проведено аналіз судової практики - 1 год. (вартість послуги 1 000 грн за 1 год. надання послуги); ознайомлення з матеріалами справи №756/8763/17 в Київському апеляційному суді - 1 год. (вартість послуги 1 000 грн за 1 год. надання послуги); формування та направлення (подання) апеляційної скарги рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20.11.2023 - 4 год. (вартість послуги 4 000 грн за 4 год. надання послуги); формування та направлення (подання) заяви з процесуальних питань від 23.02.2024 - 3 год. (вартість послуги 3 000, 00 грн за 3 год. надання послуги); написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду заяви про надання інформації від 16.03.2025 - 1 год. (вартість послуги 1 000 грн за 1 год. надання послуги); написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду заяви про розподіл судових витрат - 1 год. (вартість послуги 1 000 грн за 1 год. надання послуги); написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду клопотання про приєднання доказів - 2 год. (вартість послуги 2 000 грн за 2 год. надання послуги); написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду заяви про винесення додаткового рішення - 2 год. (вартість послуги 2 000 грн за 2 год. надання послуги).

До заяви також додано квитанції про доставку 23 березня 2025 року документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС АТ КБ «ПриватБанк».

26.03.2025 АТ КБ "ПриватБанк" отримав повідомлення апеляційного суду про те, що заява адвоката Белінського В. АК. про стягнення судових витрат буде розглянута протягом десяти днів без повідомлення учасників справи.

Заперечень на подану заяву суду апеляційної інстанції не надійшло.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Установлено, що 11 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 , який дає на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ТР від 29.03.2018 №000287 ( адвокат) та Міненко В. В. (клієнт) укладено договір №1-М про надання правової допомоги б/н, за умовами якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором щодо захисту інтересів клієнта у Оболонському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді , Оболонському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) щодо захисту інтересів останньої позовом АТ "КБ "ПриватБанк", а клієнт зобов`язаний оплатити надання правової допомоги у порядку та строки обумовлені цим договором.

16 грудня 2023 року між адвокатом Белінським В. А. та ОСОБА_1 з іншої сторони укладено додаткову угоду № 16/12/2023 до договору про надання правової допомоги №1-М від 11.10.2021, за умовами якого сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги №1-М від 11.10.2021 щодо захисту інтересів клієнта у Київському апеляційному суді у справі №756/8763/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20.11.2023 становить 14 000 грн.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди № 16/12/2023 від 16.12.2023 до договору про надання правової допомоги №1-М від 11.10.2021, у разі якщо буде досягнуто мету представництва (прийнято судове рішення про скасування повністю чи/або частково заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року у справі №756/8763/17, клієнт додатково сплачує адвокату гонорар у розмірі 5 000 грн (гонорар успіху).

18 березня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Белінським В. А. з другої сторони підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги №1-М від 11.10.2021, у якому зазначено вартість наданих послуг у розмірі 16 000,00 грн, з описом робіт: консультування - 1 год. (вартість послуги 1 000 грн за 1 год. надання послуги); проведено аналіз судової практики - 1 год. (вартість послуги 1 000 грн за 1 год. надання послуги); ознайомлення з матеріалами справи №756/8763/17 в Київському апеляційному суді - 1 год. (вартість послуги 1 000 грн за 1 год. надання послуги); формування та направлення (подання) апеляційної скарги рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20.11.2023 - 4 год. (вартість послуги 4 000 грн за 4 год. надання послуги); формування та направлення (подання) заяви з процесуальних питань від 23.02.2024 - 3 год. (вартість послуги 3 000, 00 грн за 3 год. надання послуги); написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду заяви про надання інформації від 16.03.2025 - 1 год. (вартість послуги 1 000 грн за 1 год. надання послуги); написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду заяви про розподіл судових витрат - 1 год. (вартість послуги 1 000 грн за 1 год. надання послуги); написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду клопотання про приєднання доказів - 2 год. (вартість послуги 2 000 грн за 2 год. надання послуги); написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду заяви про винесення додаткового рішення - 2 год. (вартість послуги 2 000 грн за 2 год. надання послуги).

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності втілено, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку тільки тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Привизначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожненою з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору ( пункт 6.27 постанови об`єднаної палати Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22).

Враховуючи складність справи, суть спору (стягнення заборгованості за кредитним договором), результат розгляду справи, підстави часткового скасування судового рішення, характер наданих послуг, участь адвоката під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, витрачений час на консультування, аналіз судової практики, формування та направлення апеляційної скарги, а також оцінивши необхідність понесених витрат, які мають бути компенсовані за рахунок другої сторони, колегія суддів дійшла висновку, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи гонорар успіху, підлягає відшкодуванню в сумі 2 000 грн.

При цьому суд не підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу, пов`язані з ознайомленням адвоката з матеріалами справи в Київському апеляційному суді ( 1 000 грн), написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду заяви про надання інформації у справі від 16.03.2025 (1 000 грн), оскільки в матеріалах справи відсутні докази виконання вказаних робіт.

Також не підлягають відшкодуванню витрати за написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду заяви про розподіл судових витрат (1 000 грн), написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду клопотання про приєднання доказів (2 000 грн), написання та подання (направлення) до Київського апеляційного суду заяви про винесення додаткового рішення (2 000 грн), оскільки це не є витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Враховуючи ту обставину, що судом апеляційної інстанції вирішено питання про відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 331,44 грн, підстави для повторного вирішення цього питання відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за подання заяви про перегляд заочного рішення було сплачено судовий збір в сумі 536, 80 грн, а тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 70,75 грн вказаних витрат, пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги.

Крім цього, підлягають відшкодуванню понесені відповідачем понесені судові витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, а саме поштові витрати, пов`язані з направленням заяви про перегляд заочного рішення - в сумі 8 грн 95 коп , за подання апеляційної скарги - 9 грн 91 коп., всього 18 грн 86 коп., що становить 13,81 % задоволених вимог.

Витрати відповідача, пов`язані з усуненням недоліки поданої ним заяви про перегляд заочного рішення за рахунок сторони позивача відшкодуванню не підлягають.

З огляду на викладене, подана заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України суд

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Белінського Віктора Анатолійовича задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн, по сплаті судового збору за перегляд заочного рішення - в сумі 70,50 грн, а також судові витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, - в сумі 18,86 грн, всього на загальну суму 2 089 грн 36 коп.

В решті вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук