Провадження №2/748/540/25
Єдиний унікальний № 743/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Костюкової Т.В.

за участі секретаря судового засідання Гофрик К.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Приходько О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігова цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом за позовом ОСОБА_1 до Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю.

УСТАНОВИВ :

05.03.2025 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області з Ріпкинського районного суду Чернігівської області надійшла цивільна справа № 743/3/25 за позовом ОСОБА_1 до Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що добросовісно заволодів чужим майном, понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , несе витрати по його утриманню. Зокрема, підтримує належний технічний стан будинку, здійснює поточні ремонти, оплачує житлово-комунальні послуги. Відумерлою спадщиною чи безхазяйним майном вказаний будинок не визнавався, Ріпкинській селищнній раді Чернігівського району Чернігівської області відомо, що позивач проживає у вказаному будинку безперервно довготривалий період, на балансі в селищній раді житло не перебуває, право власності на житло в Державному реєстрі речових прав не зареєстроване, у зв`язку з чим позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Чернігівським районним судом Чернігівської області ухвалою від 06 березня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій справі, підготовче засідання по якій призначено на 31 березня 2025 року

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16 квітня 20925 року.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити .

Відповідач, будучи повідомленим належним чином в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності представника Ріпкинської селищної ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі ( а.с.127)

Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 березня 1997 року по даний час (а.с.14-16).

З дослідженої в судовому засіданні трудової книжки колгоспника від 10.12.1984 року, що видана на імя ОСОБА_1 вбачається, що позивач з 1984 року був членом колгоспу імені Щорса, який у 2000 році був реорганізований шляхом перетворення в ТОВ «Промінь» на підставі рішення загальних зборів від 18.03. 2000 року ( а.с 40-46)

Протоколом № 13 засідання правління колгоспу імені Щорса від 27.10.1992 року позивачу рішенням правління був виділений житловий будинок ( а.с 18-52). Вказана обставина підтверджується також архівним витягом з протоколу № 13 засідання правління колгоспу ім. Щорса с. Убіжичі Чкернігівської області від 27 жовтня 1992 року, виданим архівним відділом Чернігівської районної державної адміністрації від 23.03.2023 року за № 287/07-02 ( а.с 21)

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, до складу домоволодіння АДРЕСА_1 , входять житловий будинок (А-1), тамбур ( а-1), сарай (Б), навіси (б.б1), погріб (В) (а.с. 11-13).

Відповідно до довідки Красківського старостинського округу № 7 Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області за № 109 від 15.03.2023 року згідно до записів № 4 за 2021-2025 роки , номер об`єкта по господарського обліку 0121-1, власником домогосподарства по АДРЕСА_1 рахується ОСОБА_1 (а.с. 22).

З дослідженої під час судового розгляду довідки Красківського старостинського округу № 7 Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області за № 107 від 15 березня 2023 року слідує, що головою когоспного двору за адресою АДРЕСА_1 був ОСОБА_1 ( а.с 19)

З архівної довідки за № 169/07-02 від 22.02.2023 року , виданої архівним відділом Чернігівської районної державної адміністрації, вбачається, що в архівних документах протоколів сесій та виконавчого комітету Красківської сільської ради за 1993 рік відомості про передачу у власність будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 відсутні ( а.с 18)

Відповідно до довідки Красківського старостинського округу № 7 Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області за № 21 від 12 листопада 2024 року КСП імені Щорса Ріпкинського району Чернігівської області ( с. Убижичі) було реорганізовано щляхом перетворення в ТОВ «Промінь» на підставі рішення загальних зборів у 2000 році. На даний час правонаступників не має. На баланс Красківського старостинського округу № 7 Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у період з 1993 року по 1996 роки будинок АДРЕСА_1 не передавався ( а.с 53)

З дослідженої в судовому засіданні довідки Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області за № 147 від 24.02.2023 року слідує, що житловий будинок АДРЕСА_1 не перебуває на балансі Ріпкинської селищної ради ( а.с 17)

Відповідно до інформаційної довідки № 296997762 від 28.09.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано ( а.с 56)

Факт постійного та безперервного проживання за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 з 1993 року до часу звернення до суду разом з донькою ОСОБА_2 , 1990 р.н. та онуками ОСОБА_3 2012 р.н, , ОСОБА_4 2015 р.н. підтверджується довідкою Красківського старостинського округу № 7 Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області за № 108 від 15.03.2023 року ( а.с 20)

З наданого суду договору № 719/212 про право користування електричною енергією від 22.11.2012 року та угоди про внесення доповнень про користування електричною енергією від 22.11.2012 ( а.с 23-25) , а також квитанцій про оплату електроенергії за 2022-2023роки та газопостачання за 2022 -2023 роки вбачається, що дружиною позивача сплачувались житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 ( а.с 28-39)

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який є старостою Красківського старостинського округу Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області пояснив, що ОСОБА_1 з 1993 року проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В наявних записах погосподарських книг по старостату позивач рахується як власник вказаного домогосподарства. Інші особи, які можуть претендувати на будинок йому невідомі. ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю відкрито володіє будинком, здійснюючи поточні витрати на його утримання.

Свідок ОСОБА_6 ,пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 з 2003 року . До цього вони разом з позивачем працювали у колгоспі імені Щорса з 1989 року. Будинок за адресою: АДРЕСА_1 йому було виділено як члену колгоспу. Вказує, що з 1993 року ОСОБА_7 проживає у житлі відкрито і добросовісно ним користуючись.

Свідок ОСОБА_8 вказала, що будинок за адресою АДРЕСА_1 , де проживає позивач був виділений йому як спеціалісту колгоспу. З 1993 року він разом з сім`єю в ньому проживає, здійснює поточні витрати на його утримання, обробляє присадибну земельну ділянку, висаджує дерева.

Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки.

Разом з тим, станом на 15 квітня 1991 року позивач в будинку зареєстрований не був та не проживав , адже житло йому виділено 27.10.1992 що виключає застосування чинного на той час законодавство, зокрема, щодо спорів відносно майна колишнього колгоспного двору.

Разом з тим, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

В судовому засідання знайшло підтвердження того факту, що ОСОБА_1 з 1993 року був головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , яким володіє відкрито і безперервно та добросовісно, в тому числі й по записах книг погосподарського обліку, відповідно до яких за позивачем рахується відповідне домоволодіння з 1993 року.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з п. 13 вказаної Постанови пленуму ВССУ можливість подання до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає зі ст. 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Презюмується, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Отож, умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду України у Постанові 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, п.66-67).

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач більше 10 років проживає у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , добросовісно володіє і відкрито, безперервно користується будинком, підтримує будинок у належному стані, сплачує комунальні послуги та вважає цей будинок своєю власністю.

Ріпкинська селищна рада, яка є уповноваженим органом , який управляє майном відповідної територіальної громади, є належним відповідачем по справі, з огляду на те, що діяльність ТОВ «Промінь» , який був правонаступником КСП імені Щорса Ріпкинського району Чернігівської області ( с. Убіжичі) 13.04.2010 року було припинено ( номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом 6000178) ( а.с 139-140)

З урахуванням вищезазначеного, враховуючи визнання Ріпкинською селищною радою позовних вимог суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на житловий будинок на підставі ст. 344 ЦК України за набувальною давністю, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 25, 202, 203, 316, 328, 335, 344 ЦК України, керуючись ст. ст. 76-81, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Ріпкинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, , адреса місцезнаходження : Чернігівська область, Чернігівський район, сел. Ріпки , вул. Святомиколаївська, 85

Суддя Т.В.Костюкова