Справа № 702/674/24
Провадження № 6/702/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у задоволенні заяви про

визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

17.04.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Махомети І.С.,

представника заявника (відповідачів) ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), стягувача (позивача) ОСОБА_2 , інші учасники - не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Монастирище заяву представника заявника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах недієздатної ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про виселення з житлового будинку,

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» 09.04.2025 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29.10.2024 видано виконавчий лист від 12.03.2025, у якому зазначено виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Стягувачем у вищевказаному листі зазначено ОСОБА_2 .

В порушення Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому листі не вірно вказано стягувача, а саме: замість ОСОБА_3 , яка є позивачем у справі, і як наслідок стягувачем, зазначено її представника ОСОБА_2 .

Просить заборонити приймати виконавчий документ до виконання, а у разі прийняття виконавчого документа зупинити виконання за виконавчим документом; визнати виконавчий лист у справі № 702/674/24, виданий 12.03.2025 Монастирищенським районним судом Черкаської області про виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 таким, що не підлягає подальшому виконанню.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримав повністю, просив її задовольнити.

В судовому засіданні стягувач (представник позивача) ОСОБА_2 заяву не визнав, просив відмовити у її задоволенні.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

В судове засідання представник третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору органу оіки і піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Бабій І.Г. не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. 16.04.2025 на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом встановлено, що рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29.10.2024 позов ОСОБА_2 , в інтересах недієздатної ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про виселення з житлового будинку, задоволено повністю. Виселено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Постановою Черкаського апеляційного суду від 13.02.2025 рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29.10.2024 залишено без змін (а.с. 218-223 том 1, а.с. 129 - 141 том 2).

На виконання даного рішення, судом 12.03.2025 видано виконавчий лист, відповідно до якого, зокрема, стягувачем зазначено ОСОБА_2 (а.с. 174 том 2).

Закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявні обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Представник заявника (відповідачів) ОСОБА_1 , як на підставу задоволення заяви посилається на те, що у виконавчому листі не вірно вказано стягувача, а саме: замість ОСОБА_3 , яка є позивачем у справі, і як наслідок стягувачем, зазначено її представника ОСОБА_2 .

Суд з даного приводу вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб, захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, такими документами: свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20.11.2012 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано недієздатною. Встановлено над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опіку та призначено опікуном ОСОБА_2 .

Тобто, ОСОБА_2 , як опікун ОСОБА_3 має право представляти інтереси своєї підопічної у всіх правових відносинах, зокрема, і звертатися до суду за захистом прав ОСОБА_3 . А тому стягувачем у виконавчому листі зазначено саме опікуна ОСОБА_2 , а не недієздатну ОСОБА_3 , а тому суд вважає, що заява з даних підстав до задоволення не підлягає.

Крім цього, оскільки ОСОБА_3 не має процесуальної дієздатності, а тому вона не має права самостійно звертатися до суду для захисту своїх прав та інтересів, що також підтверджує правомірність та обов`язок звернення саме ОСОБА_2 , як опікуна до суду, для захисту прав ОСОБА_3 і відповідно для виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.01.2023 у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24.06.2020 у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09.09.2021 у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09.09.2022 у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01.07.2015 "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки виконавчий лист виданий компетентним судом на підставі рішення суду, що набрало законної сили і є належним виконавчим документом, рішення щодо якого на даний час не виконано та підлягає до примусового виконанню.

Керуючись ст. 341, 342, 351 - 354 суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Юлія ЖЕЖЕР