Справа № 703/2038/25
2/703/1002/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ», треті особи без самостійних вимог Головне управління державної податкової служби у Черкаській області, Державна податкова служба України про захист прав споживача, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановила:

14 квітня 2025 року до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся його представник адвокат Григоренко А.О. із даним позовом, в якому просить: визнати протиправним здійснений ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ» розрахунок розміру прощеного (анульованого) боргу у розмірі 41106,17 грн, строк позовної давності за яким минув; зобов`язати ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ» подати відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий розрахунок форми 4ДФ за липень 2023 року в частині віднесення прощеного (анульованого) боргу у розмірі 41106,17 грн, строк позовної давності за яким минув (ознака доходу «107») та 1342,00 грн доходу у вигляді інших доходів, які не включаються до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу (ознака доходу «194»), змінивши суму прощеного доходу, отриманого ОСОБА_1 за договором позики № 2407339 від 27.04.2018 у розмірі 4501,91 грн, а не 41106,17 грн та 1342,00 грн.

В позові представник позивача посилається на те, що такий позов подається до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вимогою про захист прав споживача на підставі ч. 5 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Представник позивача вказує, що дана позовна заява спрямована саме на захист прав споживачів, оскільки положеннями Договору позики № 2407339 від 27.04.2018, на підставі якого ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ» було прощено кредитну заборгованість, було укладено у відповідності до ЗУ «Про споживче кредитування».

Вважає, що оскільки позивач зареєстрований на території, на яку поширюється юрисдикція Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, дана справа може розглядатися саме цим судом на підставі ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Однак з такими твердженнями представника позивача суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12.05.1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів». Цей Закон встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1)при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2)при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4)порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5)будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6)споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 23 ст. 1 Закон України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як роз`яснено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України «Про захист прав споживача» порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Таким чином позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду з дотриманням вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закон України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право позивача, як споживача, порушено у відповідності до ст. 21 Закон України «Про захист прав споживачів», навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Проте в позовній заяві відсутнє таке обґрунтування позовних вимог, а лише мітиться посилання, що положеннями Договору позики на підставі якого було прощено кредитну заборгованість, було укладено у відповідності до ЗУ «Про споживче кредитування».

Суд зауважує, що відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору та інше, тобто ті, які передують укладенню договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто права особи, як споживача, охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

З аналізу положень ЗУ "Про захист прав споживачів" вбачається, що недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених ЗУ "Про захист прав споживачів".

З аналізу позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивача з вищевказаним позовом не є порушення відповідачем Закону України "Про захист прав споживача" (позов не містить жодного посилання на порушення прав та способи їх захисту, передбачених цим Законом).

Крім цього, після укладання договорів між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України та умовами договорів, а відтак до таких спірних правовідносин не може застосовуватись Закону України «Про захист прав споживачів».

А відтак, правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача, а тому на них не поширюються вимоги Закону України "Про захист прав споживача".

Звертаючись з даним позовом до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області представник позивач визначив підсудність за вибором позивача (ч. 5 ст. 28 ЦПК України).

Однак суддя дійшла висновку, що правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача, а тому на них не поширюються вимоги Закону України "Про захист прав споживача", відтак справа не може бути розглянута Смілянським міськрайонним судом Черкаської області з наступних підстав.

Відповідно ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

З інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що зареєстроване місцезнаходження ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ» є 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 16.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.3 ст.31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Оскільки справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а саме Печерського районного суду м. Києва, то суд відповідно до ч.1 п.1 ст.31 ЦПК України передає дану справу на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

При цьому суд враховує, що згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суддя -

постановила:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ», треті особи без самостійних вимог Головне управління державної податкової служби у Черкаській області, Державна податкова служба України про захист прав споживача, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - передати на розгляд до Печерського районного суду м. Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом 15 днів може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Ю.В. Крива