Суддя Зайцева М. С.
Справа № 644/931/25
Провадження № 2/644/1899/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зайцевої М.С.,

за участю секретаря Селіхової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу №644/931/25 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06.10.2018 у розмірі 56387, 4 грн., станом на 03.10.2024, яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 56387, 4 грн. та судові витрати по справі у розмірі 3028 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» № б/н від 06.10.2018 року, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у розмірі 45000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 03 жовтня 2024 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 56387, 4 грн. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору про надання банківських послуг «Monobank» № б/н від 06.10.2018 року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ «Універсал Банк» до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2025 року прийнято до розгляду вищезазначену позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19 лютого 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову, вважає його незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що згідно чинного законодавства в разі укладення кредитного договору відсотки за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмірі та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті- заяві позичальника від 06.10.2018 року відсоткова ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені та штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначення розміру. При цьому , матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та Витяг з умов та правила зрозумілі їй, що ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Анкету- заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг «Універсал Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови зокрема і щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема саме у зазначеному у цих документів, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни умови та правила споживчого кредиту за власним роздумом. Опираючись на рішення Великої Палати Верховного Суду в подібних справах яка вважає, що в таки випадках неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті- заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами (пені та штрафів) за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також зазначає, що укладення конкретного договору у вигляді анкети-заяви до приєднання надання послуг у банку, а саме «умов та правил» є значним за обсягом документом, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг, потребує значного часу на ознайомлення та відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил. Анкета заява про надання банківських послуг не містить положень, щодо розміру відсотків, неустойки, суми кредитних коштів та строків щодо їх повернення. Додані умови та правила, а також додатки не містять підписів сторін. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони (позичальник а кредитодавець) обумовили у письмовому вигляді ціну договору. Посилається на те, що відповідно до виписки про рух коштів по рахунку період від 06.10.2018 року до 16.12.2024 року відповідач користувалась карткою та вносила туди власні кошти до моменту збройної агресії рф проти України. Після цього вона втратила роботу і не має доходів. Також банк, в свою чергу активно і самостійно нарахував відсотки з самого початку підписання відповідачам анкети заяви і списував їх з рахунку, хоча взагалі не мав жодної підстави, а також законного права.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідачка вказує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з тарифів та витяг з умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг «Універсал Банку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, могли неодноразово змінювалися самим АТ "Універсал Банк" з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

27 лютого 2025 року представником позивача Мєшнік К. І. подано відповідь на відзив, в якому він просить суд задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що підписана клієнтом анкета-заява є підтвердженням укладення договору, а перелічені документи формують договір про надання банківських послуг в АТ «Універсал банк», з чим погодився відповідач шляхом підписання анкети-заяви, тим самим підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 06.10.2018 року. Належним та допустимим доказом для підтвердження факту відкриття рахунку, отримання відповідачем банківської картки та встановлення кредитного ліміту є довідка про наявність рахунку та розмір встановленого кредитного ліміту.

У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, до позовної заяви надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом.

У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Технічна фіксація засідання не здійснювалась на підставі положень статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 06.10.2018 року відповідачем ОСОБА_1 була підписана анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «Monobank» в ПАТ «Універсал Банк», відповідно до якої відповідач просила відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я.

На підставі укладеного відповідач отримала кредит у розмірі 45000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карта НОМЕР_1 ..

Відповідно до витягу зі Статуту банку, погодженого НБУ 20.01.2022 року, позивач АТ "Універсал Банк" () є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк".

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06.10.2018 року, становить 56387, 4 грн., станом на 03.10.2024, яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 56387, 4 грн.; заборгованість за пенею - 0 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд акцентує увагу, що позивачем не надано належного допустимого доказу ознайомлення позивача з умовами та правилами обслуговування фізичних осіб, що покладено в основу позовних вимог та предмета спору.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору на заявлених позивачем умовах; при цьому суд позбавлений можливості перевірити чи виникла вказана позивачем заборгованість саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, також неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку, що оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надав належні докази на підтвердження своєї позиції, та обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відсутні.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 81, 141, 265, 274,275,276,277,278,279, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 549, 550, 611, 612, 625, 626, 629, 1049, 1054ЦК України суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Інформація про сторони:

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення виготовлений 22 квітня 2025 року.

Суддя: М. С. Зайцева