Справа № 148/444/24
Провадження № 22-ц/801/862/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 рокуСправа № 148/444/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 148/444/24 за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, встановлення факту родинних відносин,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.01.2025, ухвалене у складі судді Штифурко Л. А. в приміщенні суду в м. Тульчин, повний текст рішення складено 14.02.2025, -

в с т а н о в и в :

22.02.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся у суд з позовом (вх № 1785/24-вх) до Тульчинської міської ради, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, встановлення факту родинних відносин, в якому просив : встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною (неповнорідною - по матері ОСОБА_5 ) сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 16.02.2023, вчинений на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчений старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 8-23.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка була рідною (неповнорідною, лише по матері) сестрою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті сестри, подавши відповідну заяву до Тульчинської державної нотаріальної контори. Під час розмови позивача із ОСОБА_2 йому стало відомо, що за життя ОСОБА_4 вчинила заповіт на ім`я відповідачки, яким їй заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний заповіт 16.02.2023 посвідчено старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради Процепко В. М. та зареєстровано в реєстрі за № 8-23.

Позивач вважає, що даний заповіт є недійсним, оскільки при його складанні та посвідченні були допущені порушення діючого законодавства : заповіт підписаний не заповідачем ОСОБА_4 , а від її імені ОСОБА_6 , як зазначено у ньому, у зв`язку із вадами зору, неписемністю та похилим віком. Між тим, на момент підписання заповіту ОСОБА_4 не мала будь-яких вад, пов`язаних з відсутністю кінцівок, вад зору, слуху чи порушення мови. До смерті вона не використовувала окулярів, оскільки мала чудовий зір. Згідно копії рішення 2 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 17.12.2020 № 42 із урахуванням рішення № 32 цієї ж сесії, всупереч приписам п.1.2 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5, депутати уповноважили на вчинення нотаріальних дій на території сіл Кинашів, Мазурівка, Нестерварка, Марусине, селищ Капки та Хмельницьке Тульчинського району старосту ОСОБА_7 ..

ОСОБА_4 була рідною (неповнорідною) сестрою ОСОБА_1 та їх матір`ю була ОСОБА_5 .. У зв`язку із втратою свідоцтва про народження ОСОБА_4 , не можливо встановити наявність родинних відносин між нею та ОСОБА_1 . Встановлення родинних відносин необхідне позивачу для оформлення спадкових прав. З метою самостійного отримання документів, що підтверджують родинні відносини було зроблено запити до Тульчинського відділу ДРАЦС та Державного архіву Вінницької області, від яких отримано відповіді про відсутність інформації. Оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спір про право на спадкування, відсутня можливість розгляду даної справи в порядку окремого провадження. Позовна вимога щодо встановлення родинних відносин спрямована до ОСОБА_2 , як до спадкоємця, яка прийняла спадщину, а позовна вимога про визнання заповіту недійсним - до обох відповідачів.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.01.2025 позов задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною (неповнорідною по матері ОСОБА_5 ) сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. В частині визнання заповіту недійсним позов залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись частково з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх 2570 від 6.03.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині залишення без задоволення позовної вимоги про визнання заповіту недійсним. Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та визнати заповіт, складений ОСОБА_4 та посвідчений 16.02.2023 недійсним; стягнути судові судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1816,80 грн;

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки підставам позовних вимог щодо порушення вимог стосовно місця складання та посвідчення заповіту (в заповіті зазначено, що його складено в с. Кинашів, тоді як фактичне місце складання та посвідчення заповіту відбулося у м. Тульчин, а подія відбулась в с. Мазурівка Тульчинського району); відсутність вільного волевиявлення заповідача (заповіт підписаний іншою особою ОСОБА_6 начебто через вади зору, похилий вік та не писемність заповідача; у справі відсутні об`єктивні дані про стан здоров`я заповідача, зокрема медичні довідки чи висновки, що свідчать про необґрунтованість твердження про не писемність чи неможливість самостійно підписати документ заповідачем); порушено порядок посвідчення заповіту за участю свідків (1.заповіт замість ОСОБА_6 зачитав староста ОСОБА_7 . 2. всіх свідків запросила ОСОБА_2 , яка не мала повноважень для цього); показання свідків є суперечливими та необ`єктивні; відсутні підстави для підписання заповіту іншою особою (відсутні докази того, що ОСОБА_4 через ваду здоров`я, похилий вік та не писемність не могла підписати оспорюваний заповіт); висновки суду ґрунтуються на припущеннях; судом порушено положення частини четвертої статті 240 ЦПК України безпідставно задоволено клопотання представника відповідача та оголошено перерву (проти чого заперечував позивач, не допитавши свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ); представнику позивача не було надано можливості висловити свою позицію щодо клопотання про перерву, чим порушено права позивача та представника; судом не враховано правову позицію ВСУ від 6.09.2017 по справі № 6-2424цс16.

19.03.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 3119), який подано засобами поштового зв`язку 18.03.2025, ОСОБА_2 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

14.04.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання (вх № 4207) ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про встановлення юридичного факту в апеляційному порядку не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . / т.1 а.с.10,11,12/.

З копії довідки від 12.01.2023 № 24, виданої виконкомом Тульчинської міської ради старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради, встановлено, що ОСОБА_4 , 1941 р.н., дійсно проживала /без реєстрації/за адресою: АДРЕСА_1 /т. 1 а. с. 67/.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_4 , яка проживає в АДРЕСА_1 від 12.01.2023, ОСОБА_4 , 1941 р.н., фактично проживає (без реєстрації) в АДРЕСА_1 з квітня 2022 року у будинку сестри ОСОБА_2 , 1954 р. н., та її чоловіка ОСОБА_12 1953 р. н. /т. 1 а. с. 68/.

Згідно копії листа заступника міського голови Тульчинської міської ради від 22.02.2024 на запит адвоката Кугутюка О. В. повідомлено, що згідно обліків інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 перебувала зареєстрована до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 /т. 1 а. с. 22/.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №094832, виданого 03.03.2003, ОСОБА_4 належала земельна ділянка, кадастровий номер 010020231, площею 1.9760 га, яка розташована на території Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /т. 1 а. с. 29-29/.

Відповідно до витягу з реєстру Тульчинської територіальної громади від 3.02.2024 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 /т. 1 а. с. 7/.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно Тульчинським відділом ДРАЦС у Тульчинському району Вінницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 81 рік в с. Мазурівка, Тульчинський район, Вінницька область /т. 1 а. с. 25/.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.02.2024 у справі №148/294/24 заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволено. В порядку забезпечення доказів витребувано з Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області належним чином завірену копію заповіту, складеного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , посвідченого старостою с. Мазурівка, Тульчинського району, Вінницької області; належним чином завірену копію реєстраційної книги заповітів на підтвердження отримання ОСОБА_4 другого примірника вищевказаного заповіту; належним чином завірену копію документів, на підставі яких староста с. Мазурівка Тульчинської міської ради Тульчинського району наділений повноваженнями на вчинення нотаріальних дій /т. 1 а. с. 15-16/.

Щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до копії спадкової справи № 543/2023, відкритої після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , звернувшись до Тульчинської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом /т. 1 а. с. 48/. Також до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . 15.07.2023 звернувся ОСОБА_1 /т. 1 а. с. 52/.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) судом встановлено, що за параметрами запиту: ОСОБА_4 вчинено два заповіти: від 01.11.2021, зареєстрований за № 11-13; та від 16.02.2023 зареєстрований за № 8-23, місцем посвідчення є Тульчинська міська рада /т. 1 а. с. 59/.

Згідно з копією Реєстру вчинення нотаріальних дій органу місцевого самоврядування (Тульчинська міська рада, с. Копіївка, с-ще Щурі, с-ще Гуральня) на 2021-2023 роки 1.11.2021 для ОСОБА_4 вчинено нотаріальну дію (посвідчено заповіт) /т. 1 а. с. 117-118/. З копії заповіту від 01.11.2021, складеного у с. Копіївка Тульчинського району Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_4 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно, попередньо ознайомлена із вимоги чинного законодавства щодо недійсності правочинів, в присутності свідків ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «Все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ». За станом здоров`я та похилим віком заповідача, на її особисте прохання та за її дорученням, після прочитання старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради, а також свідками вголос, даний правочин у присутності заповідача, підписано ОСОБА_10 . Свідки попереджені про необхідність дотримання таємниці заповіту. Текст заповіту прочитано свідками особисто. Заповіт посвідчено у присутності свідків та записано зі слів ОСОБА_4 старостою села Копіївка, с-ща гуральня, с-ща Щурі Тульчинської міської ради. Особу заповідача та свідків встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 11-13 /т. 1 а. с. 120/.

Відповідно до копії заповіту від 16.02.2023, складеного у с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Копіївка Тульчинського районі Вінницької області та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно, попередньо ознайомлена із вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, в присутності свідків - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «Належну мені земельну ділянку розміром 1.9760 га, яка розташована на території Копіївської сільської ради Тульчинського району, Вінницької області, заповідаю сестрі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ». У зв`язку з вадами зору, неписемністю, та похилим віком заповідача, на її особисте прохання та за її дорученням, після прочитання старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради, а також свідками вголос, даний правочин (заповіт) у присутності заповідача, підписано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_6 . Свідки попереджені про необхідність дотримання таємниці заповіту. Текст заповіту прочитано свідками особисто. Заповіт посвідчено у присутності свідків та записано зі слів ОСОБА_4 старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради. Особу заповідача та свідків встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 8-23 /т. 1 а. с. 17/.

Повноваження на посвідчення заповіту від 16.02.2023 старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради.

Відповідно до копії рішення Тульчинської міської ради від 17.12.2020 № 32 «Про затвердження на посаду старости сіл Кинашів, Мазурівка, Нестерварка, Марусине, селищ Капки та Хмельницьке Тульчинської міської ради Процепка В. М.» радою вирішено, зокрема, затвердити на посаду старости сіл Кинашів, Мазурівка, Нестерварка, Марусине, селищ Капки та Хмельницьке Тульчинської міської ради на строк повноважень Тульчинської міської ради восьмого скликання ОСОБА_7 /т. 1 а. с. 18-19/.

Відповідно до копії рішення Тульчинської міської ради від 17.12.2020 № 42 вирішено, зокрема, уповноважити старосту села (сіл), селища, як посадову особу органу місцевого самоврядування та члена виконавчого комітету Тульчинської міської ради: вчиняти нотаріальні дії, передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про нотаріат» (у обсягах та на умовах, що відповідають вимогам чинного законодавства) /т. 1 а. с. 20-21/.

Щодо стану здоров`я ОСОБА_4 .

Відповідно до копії витягу із акту огляду у МСЕК сер. МСЕ № 062020, щодо ОСОБА_4 була встановлена третя група інвалідності з дитинства безстроково, діагноз: наслідки перенесеної в дитинстві нейроінфекції, висновок про умови та характер праці - зниження інтелекту /т. 1 а. с. 65/.

Згідно копії епікризу №1379 ОСОБА_4 знаходилася в хірургічному відділені з 4.06.2022 по 21.06.2022 з діагнозом: облітеруючий атеросклероз судин, гангрена /т. 1 а. с. 66/.

Відповідно до листа директора КНП «Тульчинська центральна лікарня Тульчинської міської ради», адресованого адвокату Кугутюку О.В., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Тульчинська ЦРЛ» Тульчинської міської ради з 4.06.2022 по 21.06.2022, до лікаря-офтальмолога за медичною допомогою не зверталась /т. 1 а. с. 73/.

Згідно з копією медичної карти стаціонарного хворого № 1379 ОСОБА_4 , знаходилась на лікуванні в КНП «Тульчинська ЦРЛ» Тульчинської міської ради з 4.06.2022 по 21.06.2022 з діагнозом : гангрена правої ступні /т. 1 а. с. 74/.

Відповідно до копії заяв № та № про відкриття та ведення карткового рахунку від 11.09.2019 в АТ «Райфайзен Банк Аваль», в колонці «клієнт ОСОБА_4 » в графі «підпис» мітиться писана велика буква «А» /т. 1 а. с. 13-14/.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню; вимога про визнання заповіту недійсним задоволенню не підлягає з підстав її недоведеності, оскільки причиною для підписання оспорюваного заповіту іншою особою від імені ОСОБА_4 стала не тільки вада зору, але й похилий вік та її неписьменність, ці обставини під час судового розгляду не спростовано належними доказами. Позивачем не надано безспірних доказів на підтвердження недійсності чи нікчемності оспорюваного заповіту, не доведено факту складення оскаржуваного заповіту з порушенням норм щодо його форми та посвідчення, без волевиявлення заповідача.

Висновок суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно з якою загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

За змістом частини четвертої статті 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 1257 ЦК України визначено вичерпний перелік підстав визнання правочину недійсним, а саме: складання заповіту особою, яка не мала на це права; з порушення вимог щодо його оформлення та посвідчення; якщо при складанні заповіту волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно зі статтею 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд першої інстанції, з яким погоджується й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що під час складання спірного заповіту від 16.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_15 заповіла земельну ділянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не було порушено загальні вимоги до форми заповіту.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що підписання заповіту іншою особою відповідало волевиявленню заповідача, тому відсутні передбачені законом підстави для кваліфікації заповіту як нікчемного.

У постанові КЦС ВС від 06.07.2022 року у справі № 681/196/20 зазначено, що при викладенні частини першої статті 1247 ЦК України «місце складення» використано поряд із «письмовою формою». У доктрині та судовій практиці під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторони сторін або його фіксація. Проте розуміння «місця складення заповіту» як певного місця де здійснюється вираження волі спадкодавця, не дозволяє кваліфікувати вказівку на місце як елемент письмової форми.

У постанові КЦС ВС від 20 .07.2022 року у справі № 461/2565/20 зазначено, що кваліфікація заповіту як нікчемного із мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю. Тільки у разі наявності фізичних вад у заповідача, які позбавляють його можливості прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбувається лише при свідках. І саме в цьому разі недотримання такої вимоги щодо порядку посвідчення заповіту відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України має наслідком нікчемність заповіту.

Судом першої інстанції встановлено, що оспорюваний заповіт від 16.02.2023 був посвідчений у присутності ОСОБА_4 , уповноваженою на те особою органу місцевого самоврядування, в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підписали оспорюваний заповіт. У заповіті зазначено, що у зв`язку з вадами зору, неписемністю, та похилим віком заповідача, на її особисте прохання та за її дорученням, після прочитання старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради, а також свідками вголос, даний правочин (заповіт) у присутності заповідача, підписано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .. Текст заповіту прочитано свідками особисто. Заповіт посвідчено у присутності свідків та записано зі слів ОСОБА_4 старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради. Особу заповідача та свідків встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 8-23 /т. 1 а. с. 17/.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати заповіт від 16.02.2023 таким, що не відповідає вимогам закону.

Позивач не надав доказів того, що ОСОБА_4 під час посвідчення заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, що свідчило б про відсутність волі спадкодавця на його укладення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду передшої інстанції в оскаржуваній частині. Зазначеним доводам надана оцінка в рішенні суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки підставам позовних вимог щодо порушення вимог стосовно місця складання та посвідчення заповіту (в заповіті зазначено, що його складено в с. Кинашів, тоді як фактичне місце складання та посвідчення заповіту відбулося у м. Тульчин, а подія відбулась в с. Мазурівка Тульчинського району), апеляційний суд відхиляє, оскільки «місце складення заповіту» не належить до форми та змісту заповіту, а по своїй суті є реквізитом заповіту. Відсутність у заповіті вказівки на місце його складення не має наслідком його недійсність, нікчемність або оспорюваність (постанова КЦС ВС від 06.07.2022 року у справі № 681/196/20).

Аргументи апеляційної скарги про відсутність вільного волевиявлення заповідача (заповіт підписаний іншою особою ОСОБА_6 начебто через вади зору, похилий вік та неписемністю заповідача; у справі відсутні об`єктивні дані про стан здоров`я заповідача, зокрема медичних довідок чи висновків, що свідчить про необґрунтованість твердження про не писемність чи неможливість самостійно підписати документ заповідачем); порушено порядок посвідчення заповіту за участю свідків (заповіт замість ОСОБА_6 зачитав староста ОСОБА_7 , всіх свідків запросила ОСОБА_2 , яка не мала повноважень для цього), апеляційний суд вважає безпідставними, оскілки відсутність вказівки на причину, з якої текст заповіту не міг бути підписаний заповідачем особисто, за умови підтвердження підписами свідків такого волевиявлення заповідача, не свідчить про дефект форми заповіту, а, отже, не є підставою для визнання його недійсним (постанова ВС від 6.03.2018 у справі 0910/1403/2012-ц).

Також суд звертає увагу, що після складання заповіту (лютий 2023 року) до дня своєї смерті (червень 2023 року), ОСОБА_4 не виявила бажання змінити умови заповіту.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на аркуші справи 120 тома першого знаходиться копія заповіту від 1.11.2021, складеного у с. Копіївка Тульчинського району Вінницької області, відповідно до якого ОСОБА_4 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно, попередньо ознайомлена із вимоги чинного законодавства щодо недійсності правочинів, в присутності свідків ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «Все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ». За станом здоров`я та похилим віком заповідача, на її особисте прохання та за її дорученням, після прочитання старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради, а також свідками вголос, даний правочин у присутності заповідача, підписано ОСОБА_10 ..

Тобто, ще у 2021 році ОСОБА_4 був складений заповіт на користь ОСОБА_1 (позивача), який також посвідчувався в присутності свідків через стан здоров`я ОСОБА_4 та її похилий вік, на її особисте прохання та за її дорученням, після прочитання старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради, а також свідками вголос, даний правочин у присутності заповідача, який підписано ОСОБА_10 ..

Посилання апелянта на допущені судом першої інстанції порушення процесуальних норм, а саме: безпідставно задоволено клопотання представника відповідача та оголошено перерву (проти чого заперечував позивач, не допитавши свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ); представнику позивача не було надано можливості висловити свою позицію щодо клопотання про перерву, апеляційний суд відхиляє, оскільки дані обставини не призвели до неправильного вирішення справи, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду (частина друга статті 376 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не враховано правову позицію ВСУ від 6.09.2017 по справі № 6-2424цс16, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки фактичні обставини у справі № 6-2424цс16 є іншими, ніж у цій справі.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, відтак судові витрати понесені позивачем при поданні апеляційної скарги слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.01.2025 у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук

Повний текст постанови складено 28.04.2025.