Справа № 396/552/25
Провадження № 2-о/396/44/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Цесельської О.С., секретаря судового засідання Трохимчук Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоукраїнка справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Бахмутська міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Померлий ОСОБА_2 28.12.1993 року склав заповіт яким заповів заявнику все своє майно. Спадкоємці за законом, які мають право на обов`язкову частку відсутні. Після смерті батька відкрилась спадщина на жилий будинок АДРЕСА_1 . Заявник постійно проживав з батьком до дня його смерті, і після, тому необмежений строком на подання заяви про прийняття спадщини. Після повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України, заявник вимушено перемістився з м. Бахмут в с. Глодоси Новоукраїнського району. Враховуючи, що будинок батька, який зруйновано, є спадковим майном заявника, він має право отримати компенсацію за зруйноване майно, але йому потрібно завершити оформлення спадщини. Однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущен строк звернення з заявою про прийняття спадщини. На даний час м. Бахмут є окупованою територією, тому заявник позбавлений можливості, окрім як через суд встановити факт спільного проживання до дня смерті зі спадкодавцем.

Ухвалою судді 27.03.2025 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Заявник надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив вимоги задовольнити.

Представник заінтересованої особи Бахмутської міської військової адміністрації до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечив проти задоволення вимог.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьком заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 (а.с. 7).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у місті Бахмут Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

У матеріалах справи міститься копія заповіту, складеного 28.12.1993 року, яким ОСОБА_2 , заповідав все належне майно сину ОСОБА_1 - заявнику по справі (а.с. 9).

ОСОБА_2 належав на праві особистої власності житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Згідно даних домової книги на зазначений будинок, заявник ОСОБА_1 був зареєстрований в будинку батька (а.с. 12).

До складу сім`ї померлого ОСОБА_2 входив син ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою (а.с. 13).

Заявник не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 так як нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 16), а довести факт проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини заявник не може оскільки територія м. Бахмут є окупованою, а він ВПО с. Глодоси Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 6).

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного СудуУкраїнивід 30.05.2008 року №7 «Просудовупрактикуусправахпроспадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296ЦКУкраїни спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, а в подальшому отримання компенсації за зруйнований будинок, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_2 на день смерті останнього, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Даний факт, за встановленням якого звертається заявник має юридичне значення, оскільки визначає його право спадкування і інакше, як у судовому порядку, не може бути встановлений, а отже вимоги заявника слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 81,259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. С. Цесельська