441/232/25 2/441/413/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

14.04.2025 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Малець А.О.

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Городок у режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в :

представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , 05.02.2025 звернулася в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_3 майнової та моральної (немайнової) шкоди завданої кримінальним правопорушенням мотивуючи в основному тим, що відповідач, шляхом обману, під приводом продажу телефона «Іphone 14 pro», заволодів грошовими коштами позивачки в сумі 29 999 грн. 00 коп., що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 03.09.2024 ОСОБА_3 визнаний винуватим за ч. 1 ст. 190 КК України та засуджений до покарання у виді штрафу, що внаслідок таких протиправних дій, потерпілій ОСОБА_2 завдано майнову шкоду в розмірі 30 845 грн. 98 коп., а також моральну шкоду, яка полягає у нервовому стресі, порушенні режиму сну та нормальних життєвих зв?язків, душевних стражданнях у вигляді занепокоєння та нервозності, страху та навпевненості. Просила стягнути з відповідача 30 845 грн. 98 коп. майнової шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди та 6 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Представник позивачки ОСОБА_1 в суді вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені у заяві, окрім цього зазначила, що ОСОБА_2 , внаслідок протиправних, шахрайських дій ОСОБА_3 , окрім майнової шкоди, завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, життєвих труднощах, що вона, будучи студенткою, змушена була паралельно підпрацьовувати для заощадження коштів на придбання нового телефону, що негативно вплинуло на її навчання, інше. Просить позов задовольнити.

ОСОБА_3 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч. через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України, у судове засідання 11.03.2025 та повторно 14.04.2025 не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила у суді представник позивачки (а.с. 26, 32-33).

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4, ст. 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 03.09.2024, ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу розміром 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с. 7-8).

Вирок суду 31.10.2024 набрав законної сили.

Із пояснень представника позивачки в суді, із змісту вироку Личаківського районного суду м. Львова від 03.09.2024 убачається, що ОСОБА_3 , 10.07.2024, близько 19 год. 50 хв., перебуваючи у м. Львові, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення та заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_2 , шляхом обману, під час спілкування на платформі «ОЛХ» видавши себе за особу на ім`я « ОСОБА_4 », тим самим ввівши потерпілу в оману, під приводом продажу телефона « ІНФОРМАЦІЯ_1 », надіслав ОСОБА_2 муляж телефону та заволодів грошовими коштами останньої на суму 29 999 грн., які потерпіла 10.07.2024 о 19:20 год. сплатила у відділенні №20 «Нової пошти» м. Львів, здійснивши оплату ніби-то за телефон «Iphone 14 pro», які в подальшому були зараховані на банківську карту НОМЕР_1 , належну ОСОБА_3 , та якими останній розпорядився на власний розсуд. Внаслідок шахрайських дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_2 завдано матеріальну шкоду на суму 29 999 грн. (а.с. 7-8).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов?язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 , яка потерпіла від кримінального правопорушення вчиненого 10.07.2024 ОСОБА_3 становить 30 845 грн. 98 коп., з яких 29 999 грн. вартість телефону, 227 грн. 00 коп. послуги "Нової пошти" та 619 грн. 98 коп. комісія за грошовий переказ, що підтверджується платіжною інструкцією на видачу готівки № , фіскальним та видатковим чеками від 10.07.2024. Завдану відповідачем майнову шкоду на 14.04.2025 не відшкодовано (а.с. 6).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз"яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно частини 1 статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи і зокрема, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 позивачці завдано майнову шкоду, між такими діями і завданою шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина відповідача є доведеною, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_3 завданої ОСОБА_2 майнової шкоди, що підтверджується відповідними чеками та платіжними інструкціями.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь 20 000 грн. моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Так, статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

За змістом частин 3-5 статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Представник ОСОБА_1 у заяві від 05.02.2025 та в суді просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 20 000 грн. моральної шкоди, мотивуючи в основному тим, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, позивачка зазнала душевних страждань у вигляді занепокоєння та нервозності, страху та навпевненості, у неї порушений режим сну та нормальні життєві зв?язки, що вона, будучи студенткою, змушена була шукати додатковий підробіток, щоб придбати новий телефон, що негативно вплинуло на її навчання, інше.

Пунктами 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 639/2981/19).

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, керуючись принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості, при цьому враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких позивачка зазнала через вчинення 10.07.2024 ОСОБА_3 щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, що остання шляхом обману була позбавлена своєї власності (грошових коштів) у великому розмірі, а також інші обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивачки 4 800 грн. моральної шкоди і вважає такий розмір достатнім для розумного задоволення потреб ОСОБА_2 , як потерпілої особи.

Окрім цього, позивачка просить про стягнення з відповідача на її користь 6 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми убачається, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2025 між адвокатом Голіней Л.Д., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 001245 від 07.12.2017 та Тимечко С.О. укладено договір № 8 про надання правничої допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1.1. договору № 8 від 21.01.2025, правова допомога за цим договором надається в справі про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення.

Пунктами 3.2., 4.1. договору, передбачено, що клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість отриманих послуг за договором, що визначається у фіксованій сумі та становить 6 000 грн.

Згідно квитанції серія АЕ № 0895 від 21.01.2025, адвокатом Голіней Л.Д. за надання професійної правничої допомоги за договором № 8 від 21.01.2025, отримано кошти від ОСОБА_2 в розмірі 6 000 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Отже, з огляду на конкретні обставини справи та відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, ціною позову, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, а також відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про відшкодування понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_3 на користь держави 2 422 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , що значиться зареєстрованим в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , прож. на АДРЕСА_2 ) майнову шкоду в розмірі 30 845 грн. 98 коп., 4 800 грн. моральної шкоди та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 41 645 грн. 98 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2 422 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22.04.2025.

С у д д я А.М. Малахова - Онуфер