Провадження № 4-с/359/12/2025
Справа № 359/1956/25
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Муранової-Лесів І.В..

при секретарі Степаненко А.О.,

представника заявника - Куценко Н.В.,

представника ВДВС - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа, ОСОБА_3 , щодо не зняття арешту з нерухомого майна, -

встановив:

18.02.2025 в системі «Електронний суд» ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє її представник ОСОБА_4 , звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області через систему зі скаргою, відповідно до якої просить суд:

- поновити ОСОБА_2 строк на подання скарги;

- визнати незаконною бездіяльність Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту, накладеного на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 42850680;

- зобов`язати Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2014 року № 42850680, реєстраційний номер обтяження: 5539639 (спеціальний розділ).

Скарга обґрунтована наступним.

11 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 07/11/42/2008-840 від 12.01.2008 року перед Відкритим акціонерним товариством «НАДРА» в розмірі 995443,14 грн. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 299 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Виконавчий напис було передано на виконання до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для виконання та 08 квітня 2014 року головним державним виконавцем відділу Іваниною Оленою Сергіївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42850680.

В межах виконавчого провадження № 42850680 постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 08 квітня 2014 року було накладено арешт на квартира АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_6 у межах суми звернення стягнення: 995 443,14 грн.

25.02.2015 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Також зазначено, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 07 листопада 2024 року у справі № 355/1705/24 було задоволено позов ОСОБА_2 та визнано вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

24.01.2025 року ОСОБА_2 звернулася до державного виконавця із заявою про скасування накладених арештів в межах ВП № 42850680, однак 30.01.2025 року листом Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відмовлено у знятті арешту з майна.

Заявник вважає дії начальника Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови в скасуванні арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 та кошти є неправомірними, що і стало причиною звернення із зазначеною скаргою до суду.

02.04.2025 Бориспільським відділом державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) подані письмові пояснення по скарзі (а.с.55-56), за змістом яких відділ державної виконавчої служби вважає вимоги скарги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначають, що до Бориспільського відділу надійшла заява представника ОСОБА_4 про негайне зняття арешту на майно боржника, посилаючись на заочне рішення Баришівського районного суду Київської області №355/1705/2024 від 07.11.2024 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 30.01.2025 року за вих.№6944 була надана відповідь на з виконавчий лист був повернутий стягувачу та повторно до відділу не надходив. Звертають увагу, що у заочному рішенні Баришівського районного суду Київської області №355/1705/2024 від 07.11.2024 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутні вимоги щодо зняття арешту з майна, а тому здійснити будь які дії будь-які дії по виконавчому провадженню, в тому числі і зняття арешту, є неможливим, у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суду щодо скасування (зняття) арешту з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , за номером обтяження 5539639.

Ухвалою судді від 24 лютого 2025 року скаргу було призначено до судового розгляду (а.с.50).

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_7 скаргу підтримала, зазначає, що збереження арешту порушує права ОСОБА_2 ..

Головний державний виконавець Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистра Ю.М. проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що повернення виконавчого документа стягувачу було здійснено відповідно до вимог чинного Закону України «Про виконавче провадження».

Залучена заявником заінтересована особа ОСОБА_3 була повідомлена про дату та час судового розгляду відповідно до вимог ст.128 ЦПК України.

Згідно із вимогами ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що провадження за скаргою підлягає закриттю за наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №299, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 07/11/42/2008-840 від 12.01.2008 року перед Відкритим акціонерним товариством «НАДРА» в розмірі 995443,14 грн..

Ця обставина підтверджується рішенням Баришівського районного суду Київської області від 07 листопада 2024 року, ухваленим у справі № 355/1705/24 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню .

Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та визнано виконавчий напис вчинений 11 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за номером 299 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , таким, що не підлягає виконанню (а.с.24-27).

Також встановлено, що на підставі вказаного виконавчого напису постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Іваниною Оленою Сергіївною від 08.04.2014 було відкрито виконавче провадження ВП №42850680 (а.с.13).

У вказаному виконавчому провадженні № 42850680 постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 08 квітня 2014 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_6 у межах суми звернення стягнення: 995 443,14 грн. (а.с.14).

Згідно із постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Іванини О.С. від 25.02.2015 виконавчий напис №299 від 11.03.2014 було повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, накладеного як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с.15).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 386149078 від 09.07.2024) щодо нерухомого майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстроване обтяження: номер запису обтяження: 5539639 (спеціальний розділ); дата, час державної реєстрації: 05.05.2014 09:05:17; державний реєстратор: Єдіханов Максим Шавхатович, Реєстраційна служба Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.18-20).

Обтяження зареєстроване на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 42850680 , виданий 08.04.2014, видавник: головний державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ Іванина О.С.

Як визнав у своїх поясненнях Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ), та що підтверджується копією листа від 30.01.2025, адресованого адвокату Куценко Н.В. (а.с.23,59) адвокат, яка діяла в інтересах заявника ОСОБА_2 24.01.2025 звернулася до відділу ДВС із заявою про зняття арешту.

З відповіді також встановлено, що згідно з Автоматизованою системою виконавчого провадження на виконанні у відділі перебував виконавчий напис від 11.03.2014 року №299, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ВАТ «Надра» в розмірі 995443,14 грн. Згідно з даними АСВП 25.02.2025 державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Повторно виконавчий напис до відділу не надходив на виконання.

Також в листі від 30.01.2025 №6944 зазначено, що виконавче провадження знищено за строком його зберігання, у зв`язку з чим надати копії документів виконавчого провадження, а також здійснити будь-які дії по виконавчому провадження, в тому числі і зняття арешту, не є можливим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.2 цієї статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Проте, заявником подано скаргу на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні, яке було відкрито з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

А тому скарга на бездіяльність виконавця у виконавчому провадженні, відритому на підставі судового рішення, ухваленого не відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства Бориспільським міськрайонним судом Київської області, а має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

В силу вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч.1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За змістом ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так, за змістом ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Також суд звертає увагу,що відповідно до ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктіву сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років;

6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

В силу вимог ч.2 цієї статті окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного, а також неодноразово вказувала критерії розмежування судової юрисдикції.

Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права; юрисдикцію суду має визначати закон.

Розгляд справ з порушенням юрисдикції порушує принцип законності та правової визначеності.

В цьому зв`язку також слід зазначити, що в силу вимог ч.2 ст.377 ЦПК України, порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В цьому зв`язку також слід звернути увагу на правові висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2025 року у справі № 620/14727/23 (адміністративне провадження № К/990/21093/24), якою було скасовано ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року (про закриття провадження в адміністративній справі) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року, а справу направлено до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Так, колегія судді Касаційного адміністративного суду зазначила, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт із усього нерухомого майна позивачки.

Також зазначено, що питання юрисдикційності справ за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби вже неодноразово розглядалося Великою Палатою Верховного Суду.

Зокрема, у постанові від 14 березня 2018 року в справі №213/2012/16 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що якщо законом установлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

Якщо виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Отже, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тотожний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 06 лютого 2019 року в справі №678/1/16-ц і Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року в справі №640/8025/19.

Тобто юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №161/15523/17).

Відповідний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №346/79/17 та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 січня 2022 року у справі №711/4734/19.

У справі, яка переглядається, арешт на майно ОСОБА_1 був накладений у виконавчому провадженні НОМЕР_1, відкритому на виконання виконавчого напису нотаріуса № 667 від 24 жовтня 2017 року. З огляду на зазначене суди у цій справі дійшли помилкового висновку про можливість розгляду цієї справи за правилами цивільного судочинства.

Верховний Суд наголошує, що арешт майна боржника та передача його на реалізацію є процесуальними діями державного виконавця у межах примусового виконання виконавчого документа. Відповідно, відмова державного виконавця зняти арешт з майна боржника у виконавчому провадженні, відкритому з примусового виконання такого виконавчого документа, відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII, може бути оскаржена боржником до адміністративного суду у визначеному законом порядку.

З урахуванням зазначеного, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження з тієї підстави, що спір у цій справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Указаний правовий підхід узгоджується з підходом, застосованим Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №757/43805/23.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, в силу вимог чинного законодавства провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 підлягає закриттю, а заявнику слід роз`яснити право звернутися до адміністративного суду з адміністративним позовом на бездіяльність відділу державної виконавчої служби та зобов`язання скасувати арешт, накладений у виконавчому провадженні.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа, ОСОБА_3 , щодо не зняття арешту з нерухомого майна.

Роз`яснити заявнику право звернутись з адміністративним позовом до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня її дня підписання.

Учасник справи, якому не був вручений повний текст ухвали в день її оголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів