Справа № 450/3862/24 Провадження № 2/450/526/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, у якій просив встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 терміном три місяці з дня набрання законної сили рішення суду.

Мотивував позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,0829 га, цільове призначення якої для ведення садівництва, що розташована на території СТ «Ремонтник» Солонківської сільської ради Пустомитівського (Львівського) району Львівської області. 09.03.2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Шургот Н.С. відкрито спадкову справу № 1/2023 у відповідності до заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом. Враховуючи те, що вказана земельна ділянка не охоплена заповітом, 01 вересня 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Шургот Н.С. із заявою про прийняття спадщини за законом, однак 05 вересня 2023 року йому відмовлено, вказавши на пропуск строку для прийняття спадщини. Зазначив, що заява про прийняття спадщини ним не подана у строк через введення на території України режиму воєнного стану, а також передбаченим на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 зупиненням перебігу строків для подання заяви про прийняття спадщини, що регламентувалось пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 16 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

03 вересня 2024 року відповідачем ОСОБА_2 подано заяву, згідно мотивів якої позовні вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи у її відсутності.

Протокольною ухвалою від 25 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15 січня 2025 року відповідачем ОСОБА_2 подано заяву, згідно мотивів якої позовні вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи у її відсутності.

07 лютого 2025 року позивачем ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_4 подано заяву, згідно мотивів якої позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити, здійснивши розгляд справи у їх відсутності.

Судове засідання 20 лютого 2025 року о 11 год. 00 хв. не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 23 квітня 2025 року о 11 год. 40 хв.

В судове засідання 23 квітня 2025 року не з`явилися всі учасники розгляду справи, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, однак 22 квітня 2025 року позивачем ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_4 подано заяву, згідно мотивів якої позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити, здійснивши розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Шургот Н.С. № 31/01-16 від 05 вересня 2023 року, ОСОБА_1 повідомлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ним пропущено 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та запропоновано звернутись в суд із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Із вказаної вище відповіді також встановлено, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Шургот Н.С відкрито спадкову справу № 1/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої спадкоємцем за заповітом.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19 липня 1961 року вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 1 від 25 серпня 2023 року встановлено, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 29 червня 1955 року, встановлено, що батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 19 квітня 1974 року відділом записів громадянського стану м. Львова Палацом Одруження, встановлено, що 19 квітня 1974 року ОСОБА_10 уклала шлюб із ОСОБА_11 , внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_12 ».

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є племінником померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 056565, виданого 05 червня 1998 року Солонківською сільською Радою народних депутатів, ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Солонківської сільської Ради народних депутатів від 26 вересня 1997 року надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0829 га, цільове призначення якої для ведення садівництва, що розташована на території СТ «Ремонтник» Солонківської сільської ради Пустомитівського (Львівського) району Львівської області.

Як зазначено позивачем ОСОБА_1 , він не звертався у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки на території України введено воєнний стан, а також передбаченим на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 зупиненням перебігу строків для подання заяви про прийняття спадщини, що регламентувалось пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в редакції, що діяла на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 09.05.2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», яка в частині підпункту 2 пункту 3 змін набрала чинності 09 червня 2023 року, виключено пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Таким чином, станом на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , було визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

З огляду на вказане, перебіг строку для прийняття позивачем ОСОБА_1 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 зупинився на чотири місяці, внаслідок чого такий розпочав свій відлік 22 березня 2023 року та завершився 22 вересня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) зазначив, що за змістом частини 3 статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Вказані обставини підтверджують те, що позивач ОСОБА_1 пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупинився на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити та встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

В силу вимог ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, а також те, що відповідач визнала позовні вимоги, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, що становить 605 грн. 60 коп.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 605 грн. 60 коп., що становить 50 % судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1269, 1272 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 терміном три місяці з дня набрання законної сили рішення суду.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп., що становить 50 % судового збору, який сплачено відповідно до фіскального чеку № від 09 серпня 2024 року

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2025 року.

Суддя Мусієвський В.Є.