Справа № 489/8813/24
Номер провадження 2-о/489/39/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі - заявник), заінтересована особа Гайсинський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті

встановив

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви зазначено, що вона є рідною внучкою ОСОБА_2 - ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) 1895 року народження, поляка за національним походженням, польської національності, уродженця села Адамівка Гайсинського повіту, Подільської губернії (нині Вінницької області). ОСОБА_3 це справне ім`я дане моєму дідові при народженні згідно його польського походження, національності поляк. ОСОБА_2 це ім`я було написано українською державною мовою в документах які були видані Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Єланецького району згідно діючого законодавства України. Так як польське ім`я ОСОБА_4 українською мовою пишеться Йосип. ОСОБА_2 це ім`я яке було написано російською мовою в документах які були видані Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Єланецького району згідно діючого законодавства бувшого СССР. Так як українське ім`я ОСОБА_5 російською пишеться Йосиф. Всі ці три імені Юзеф-Йосип-Йосиф і є українське ім`я Йосип яке є в документах державною українською мовою. Тобто ОСОБА_6 це одне й те саме ім`я написане різними мовами.

В 1944 році під час подій ВВВ в селі Росоховата, Дашівського району Вінницької обл. був страчений - розстріляний ворогами німецько-фашистськими загарбниками за зв`язок з партизанами її дід ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , 1895 року народження, уродженець села Адамівка Гайсинського повіту Подільської губернії (нині Вінницької обл.), який на той час проживав в селі Росоховата, Дашівського району, Вінницької області разом з своєю родиною, а саме дружиною, трьома синами і донькою. Після того як німці стратили її діда ОСОБА_3 , партизани вивезли її бабусю ОСОБА_7 разом з дітьми спочатку в ліс Вінницької обл., а потім відправили на Волинь. Саме з допомогою партизанського руху Вінницької області було збережено життя дружині і дітям ОСОБА_3 і в мірі безпеки для дітей було змінено по-батькові, тому діти ОСОБА_3 стали писатися по-батькові ОСОБА_8 згідно отриманих свідоцтв про народження в відділі державної реєстрації актів цивільного стану згідно діючого законодавства України. Так після смерті ОСОБА_3 став ОСОБА_9 1895 року народження.

Заявник звернувся до суду з даною заявою, оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - це є одна й та сама особа. Смерть ОСОБА_10 1895 року народження підтверджується документами, а саме архівними довідками виданими Вінницьким Державним Архівом. Дане рішення суду необхідне для отримання в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану документа, а саме свідоцтва про смерть її діда ОСОБА_2 1895 року народження, померлого в 1944 році, поляка за національним походженням. Отримати свідоцтво про смерть на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) в 2024 році у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану, являється неможливим, оскільки факт смерті відбувся в 1944 році в селі Росоховата, Дашівського району, Вінницької обл. під час подій ВВВ.

На сьогоднішній день є єдиним доказом про смерть її діда, якого вбили німецько-фашистські загарбники це довідка з Вінницького Державного архіву № 08-11/1 від 13.05.2024 року, яка видана на підставі архівних документів партизанського руху Вінницької обл. під час ВВВ і підтверджує факт страти-розстрілу в 1944 році ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ).

Рішення суду яким буде встановлено юридичний факт смерті ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) 1895 року народження, померлого в 1944 році, поляка за національним походженням, польської національності, заявнику необхідне для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) в відділі державної реєстрації актів цивільного стану для вирішення питання з підняття останків тіла і їх ексгумації з подальшим перепохованням до могили бабусі і його дружини ОСОБА_7 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 , польки за національним походженням, польської національності, уродженки села Росоховата, Дашівського району, Вінницької області, могила якої знаходиться в селі Гранів, Гайсинського району, Вінницької області, на старому польському кладовищі.

З цих підстав просила суд встановити юридичний факт смерті ОСОБА_2 1895 року народження, поляка за національним походженням, жителя села Росоховата, Дашівського району, Вінницької обл., уродженця села Адамівка, Гайсинського повіту Подільскої губернії (нині Вінницької обл.), померлого в 1944 році після страти-розстрілу гітлерівськими окупантами під час подій ВВВ за зв`язок з партизанами; допустити виконання рішення у справі для отримання державного документу, а саме свідоцтва про смерть ОСОБА_2 1895 року народження, померлого в 1944 році.

Заявник в судовому засіданні просив задовольнити заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записано ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (українці за національністю), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . В подальшому ОСОБА_13 двічі укладала шлюб та відповідно змінювала прізвище на « ОСОБА_14 » і остаточно « ОСОБА_15 », що підтверджується матеріалами справи.

В свою чергу ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками його записано ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №8 батьками ОСОБА_11 (батька заявника) є ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Відповідно до листа Державного архіву Вінницької області від 13.05.2024 в матеріалах справи ф.П-425 "Підпільні організації, партизанські загони Вінницької області періоду Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років", 731 од.зб., 1941-1998 рр. наявна інформація про ОСОБА_3 , який був жителем с. Розсохувата Іллінецького району Вінницької області та був розстріляний німецькими військовими.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Дашівської селищної ради Вінницької області від 15.08.2022 в "Книзі Пам`яті України" Вінницької області, історико-меморіальному виданні, де занесено імена вінничан, що полягли в роки другої світової війни в боротьбі проти фашистських загарбників, том 2 на сторінці 1049 є запис " ОСОБА_3 ", 1895 р.н., українець, селянин. Страчений ворогами за зв`язок з партизанами.

Відповідно до переселенського квитка №124235 ОСОБА_7 разом з сім`єю являється переселенцем в колгосп ім. Свердлова Єланицького району Миколаївської області.

Згідно з відповіддю Державного архіву Вінницької області Вінницької обласної військової адміністрації №08-36/10 у фондах архіву відсутня, у зв`язку з чим неможливо виявити запис про смерть ОСОБА_2

14.08.2024 Гайсинська окружна прокуратура Вінницької обласної прокуратури повідомила заявника проте, що питання організації перепоховання останків ОСОБА_3 не належить до компетенції прокуратури.

05.09.2024 Дашівська селищна рада Гайсинського району Вінницької області надіслала лист заявнику про те, що встановити місце знаходження останків ОСОБА_3 на території села Росоховата Гайсинського району Вінницької області не можливо. Так, в "Книзі Пам`яті України" Вінницька область, історико-меморіальному виданні де занесено імена вінничан, що полягли в роки другої світової війни не вказано де похований ОСОБА_3 . Також в місці, яке вказує ОСОБА_16 де похований ОСОБА_3 наявні ознаки місць поховань відсутні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2024 встановлено факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилась в с. Росоховата Іллінецького району Вінницької області, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Миколаєві.

Інгульський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у своєму листі від 26.09.2024 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про смерть на ОСОБА_2 , 1895 року народження, який помер у 1944 році.

Листом від 11.10.2024 Український інститут національної пам`яті повідомив заявника про те, що він має намір сприяти проведенню пошукових робіт для встановлення місця поховання ОСОБА_3 . Також зазначено, що надання дозволів на проведення ексгумаційних робіт на місцях поховань жертв воєн та політичних репресій належить до компетенції Державної міжвідомчої комісії у справах увічнення пам`яті учасників антитерорестичних операцій, жертв війни та політичних репресій.

Згідно з Актом обстеження від 09.12.2024 комісією Дашівської селищної ради за місцем обстеження земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_17 , встановлено, що зі слів жителів села Росоховата на даній земельній ділянці можливе місце знаходження останків ОСОБА_3 , 1985 року народження.

Відповідно до наданої заявником обліково-послужної картки до військового квитку ОСОБА_18 (мовою оригінала російською ОСОБА_19 ) його батько ОСОБА_20 вбитий у 1944 році.

Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України).

В п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зазначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.13 Постанови Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення " заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019, викладеного при розгляді справи № 320/948/18, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Встановлення факту смерті її дідуся ОСОБА_2 необхідне заявнику для отримання свідоцтва про смерть (реєстрації смерті) дідуся, яке потрібне їй для оформлення документів разом з дозволом на підняття тіла її дідуся ОСОБА_2 та його перепоховання до могили його дружини ОСОБА_7 .

Враховуючи встановлені обставини, які свідчать про смерть ОСОБА_2 , який помер у 1944 році, а також оскільки встановлення такого факту необхідно ОСОБА_1 для реєстрації смерті дідуся та подальшого перепоховання його, що породжує для заявника юридичні наслідки, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в цій частині.

Відповідно до ст. 11 Закону «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Заявник просить суд з поміж іншого, встановити факт національності свого дідуся - поляк.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року справа № 398/4017/18 (Провадження № 14-215цс19) не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.

Також заявник просив суд встановити факт, що її дідусь був розстріляний за зв`язок з партизанами.

На це суд зазначає таке.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах.

Факти перебування у партизанських загонах, участі у партизанському русі або підпільних організаціях, які діяли на території України у період Великої Вітчизняної війни 1941 - 1945 рр., встановлюються у несудовому порядку. Цей порядок визначено Інструкцією, затвердженою Постановою Президії Верховної Ради Української РСР від 28 липня 1967 р. N 230-VII, в п. 1 якої зазначено, що єдиним документом, що свідчить про участь особи у партизанському русі або в діяльності підпільної організації у період Великої Вітчизняної війни 1941 - 1945 р.р., є партизанський квиток. Останній видається Комісією у справах колишніх партизанів Великої Вітчизняної війни 1941 - 1945 рр., яка з 1998 р. діє при Верховній Раді України. Цією ж Інструкцією передбачено, що батькам, дітям і подружжю загиблих або померлих учасників партизанського руху і підпільних організацій зазначеною Комісією видаються довідки.

Окрім цього, для мети яка вказана заявником, а саме реєстрація факту смерті та перепоховання не має потреби встановлювати причину смерті, обставини за яких вона настала та національність померлого.

Щодо вимог про допуск виконання рішення суду у справі для отримання державного документу - свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , то вони не підлягають задоволенню, оскільки такий порядок набрання законної сили рішенням суду по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не передбачено ст. 430 ЦПК України.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, заява обґрунтована та підлягає задоволенню частково.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

вирішив

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт смерті ОСОБА_10 , 1895 року народження, померлого в 1944 році в селі Росоховата Дашівського району Вінницької області.

Інформація про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Гайсинський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , місцезнаходження: Вінницька обл., м. Гайсин, вул. Богдана Хмельницького, 21.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.03.2025.

Суддя В. В. Кокорєв