Справа № 303/6605/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 квітня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Собослоя Г.Г.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2024 року, ухвалене головуючим суддею Курах Л.В., у справі № 303/6605/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони з 21 липня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2018 року. Від шлюбу у сторін народилися троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з матір`ю. Зазначає, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 25.10.2018 з відповідача стягнуто аліменти на утримання їх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення ними повноліття. Вказувала, що найстарша донька навчається у Мукачівському фаховому коледжі Національного університету біоресурсів природокористування України, вартість навчання становить 15000 грн. на рік. Їхні двоє малолітніх дітей відвідують різні гуртки, які потребують значних витрат. Крім того, в Україні спостерігається зростання цін на всі товари, які є необхідними для нормального забезпечення життєдіяльності дітей, у зв`язку з чим позивачка змушена витрачати значно більше коштів, щоб забезпечити їх всім необхідним. Сума, яку перераховує відповідач для дітей недостатня. Водночас відповідач має непоганий неофіційний дохід, на утриманні більше дітей немає, а тому має можливість сплачувати більшу суму аліментів на утримання їхній дітей. Враховуючи вищенаведене, просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2024 року позов задоволено та збільшено розмір стягнутих із ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по 3000,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

На це рішення відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн до їх повноліття.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачка не надала суду доказів підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання дітей, а також доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання дітей та того, що відповідач може надавати додаткову матеріальну допомогу. Зазначає, що кожні вихідні діти знаходяться по його місцю проживання та в свою чергу, він їм купляє необхідні предмети побуту (продукти харчування, ліки, одяг, телефони, інше.). Час від час виїжджає з дітьми на відпочинок. Розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, втім вимога про збільшення аліментів із 1500 грн до 3000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на його думку, не відповідає вимогам закону, оскільки відповідач не має постійного заробітку, офіційно не працевлаштований, отримує нерегулярний мінливий дохід, орієнтовно 8000-10000 грн в місяць (тимчасові заробітки будівельні роботи). Зазначає, що до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України відповідач працював за кордоном і мав можливість виплачувати, втім на даний час таких прибутків не має, однак все одно виплачує на дітей суму не 4500 грн, як встановлено рішенням суду, а 5000 грн, починаючи з вересня 2023 року. Несвоєчасності виплат та заборгованості по аліментам не має. Вказує на те, що діти більшу частину часу проводять у нього вдома, він безпосередньо займається їх вихованням, оплатою рахунків за навчання та гуртках, купівлею одягу та виїздом на відпочинки в санаторії та місця відпочинку. Щодо посилання позивачки про витрати на навчання старшої дочки у Мукачівському фаховому коледжі Національного університеті біоресурсів природокористування України у розмірі 15000 грн., то такі нею нічим не підтвердженні, оскільки за навчання дочки сплачує відповідач або дає такі кошти для оплати навчання безпосередньо дочці. Квитанції чи чеків про сплату не зберігав. Не заперечує той факт, що менші діти відвідують гуртки, втім зазначає, що він сам особисто постійно відвозить дітей на гуртки у м. Мукачево після 15 години тричі на тиждень на своєму автомобілі, купує спортивну форму та одяг тощо. При ухваленні рішення просив суд врахувати його матеріальне становище, відсутність стабільної високоплачуваної роботи, не заперечує проти збільшення розміру аліментів, але в межах суми в 1800 грн щомісячно на кожну дитину.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка заперечила щодо твердження апелянта про оплату ним навчання старшої доньки у ВСП «Мукачівський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України», зазначивши, що за навчання старшої доньки сплачує вона, що підтверджується доданими до відзиву квитанціями, де чітко зазначено, хто є платником. Просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення першої інстанції сил.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2018 року (а.с.18).

Від шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9, 10, 11).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2022/000172582 від 26.07.2022 року та довідок про реєстрацію місця проживання особи від 12.09.2017 року, вбачається, що діти проживають разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12, 13, 14).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2019 року у справі №303/5749/18, яке набрало законної сили 27.11.2018, позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення ними повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (а.с.19-20).

Із доданих до апеляційної скарги копій квитанції вбачається, що ОСОБА_1 сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 5000 грн.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року 3196 грн.

Згідно з абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню доньки нарівні з позивачкою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі N 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.

З моменту присудження аліментів на дітей (2018 року) діти підросли і витрати на їх утримання значно зросли, відповідно матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживає дитина погіршилися, відтак визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

З огляду на вищезазначене доводи апелянта про те, що позивачка не надала суду доказів її матеріального утримання дітей не заслуговують на увагу.

Доводи апелянта, що він не має офіційного місця роботи, а підробляє тимчасовими заробітками, а тому згідний сплачувати аліменти у розмірі 1800 гривень щомісячно не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини не спростовують обов`язку апелянта, як батька, який є молодою та працездатною особою щодо належного забезпечення своїх дітей. Крім того, визначений розмір аліментів і так є незначним. При цьому, спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.

Сам факт відсутності у одного з батьків можливості надавати певний розмір утримання своїй дитині не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при встановленні розміру аліментів. Така обставина не є підставою для звільнення батьків від обов`язку по утриманню дитини. Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16.

При цьому, закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, його половини чи іншої частини, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, реалій життя в Україні, які існують на час виникнення і вирішення спору, динаміки значення базового соціального стандарту та маючи на увазі забезпечення тривалого та достатньо стабільного матеріального утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі по 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно узгоджуватимуться з вимогами закону, протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який відповідатиме інтересам дітей, покриватиме суттєву частину витрат на дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Відтак, рішення суду першої інстанції правильне по суті і для його зміни шляхом зменшення розміру присуджених аліментів до рівня, зазначеного відповідачем, апеляційний суд підстав не вбачає. Доводи апеляції правильності по суті та справедливості рішення суду в цій частині не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 квітня 2025 року.

Головуючий :

Судді: