н/п 2/490/1236/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
06 травня 2025 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицька Ганна Василівна про визнання права власності на спадкове майно за законом,-
29.11.2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицька Ганна Василівна, в якій позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 36/1000 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 та після її смерті відкрилась спадщина на 3/100 частини домоволодіння з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в ММБТІ 07.07.1987 року за реєстровим №1928.
25.03.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. з заявою про прийняття спадщини. На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа №34/2024 при цьому позивачка вказує, що є спадкоємцем першої черги.
29.08.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та в цей же день отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з обгрунтуванням про невідповідність частки померлої в складі нерухомого майна після виділу частки з цього майна в іншу адресу.
Враховуючи наведене вище, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
02.12.2024 року суддею направлено запит щодо отримання інформації про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_3
20.12.2024 року до суду надійшла відповідь відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання управління ДМС України в Миколаївській області, згідно з якою за відомостями ВОМІРМП та ВІС УДМС у Миколаївській області ОСОБА_3 не значиться.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 30.12.2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи №34/2024, що заведена після смерті ОСОБА_5
16.01.2025 року від представниці виконавчого комітету Миколаївської міської ради Авраменко Т.М. до суду надійшла заява, в якій остання просила розгляд справи проводити без представника Миколаївської міської ради та прийняти рішення по справі за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства.
12.02.2025 року на виконання ухвали судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 30.12.2024 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицька Г.В. надала суду матеріали спадкової справи №34/2024, відкритої 25.03.2024 року, після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04.03.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Воробйова В.Л. надійшла заява, в якій останній просив закрити підготовче провадження, а також вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та розгляд справи просив проводити без його з позивачкою участі.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 04.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті..
08.04.2025 року до суду надійшла заява від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицької Г.В., в якій остання вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, а також просила розгляд справи проводити без її участі.
06.05.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Воробйова В.Л. надійшла заява, в якій останній вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його з позивачкою участі, також вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання 06.05.2025 року сторони не з`явилися.
Відповідачам за адресою зареєстрованого місця проживання направлялись копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження у справі, а також судові повістки про виклик до суду. Вказані поштові відправлення повернулися на адресу суду, що підтверджується зворотніми повідомленнями наявними в матеріалах справи, причина повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", крім того на офіційному веб-сайті Судової влади України розміщувалися відповідні оголошення про слухання справи.
У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.05.2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 09.10.1961 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_6 , її батьками є: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_5 .
З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 25.04.1987 року вбачається, що 25.04.1987 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_8 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 ».
З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 18.12.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка наявна в матеріалах справи.
Після її смерті відкрилась спадщина на 3/100 частини домоволодіння з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу 6/1000 частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в ММБТІ 07.07.1987 року за реєстровим №1928.
25.03.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. з заявою про прийняття спадщини. На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа №34/2024.
З наданого листа ММБТІ б/н від 19.08.2024 року про проведення поточних інвентаризаційних робіт щодо вказаного вище домоволодіння вбачається, що спадкодавцю разом зі спадкоємицею на двох належало 6/100 (шість сотих) часток у праві спільної часткової власності на зазначене домоволодіння належала 1/10 частка у праві спільної часткової власності на зазначене домоволодіння. Станом на 28.12.2012 року іншими співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 є: ОСОБА_2 - на 1/20 часток; ОСОБА_3 - на 1/20 часток; ОСОБА_4 - на 3/50 часток; Територіальна громада - на 602/1000 часток. Згідно цього ж листа ОСОБА_10 належала 14/100 часток у праві спільної часткової власності на вказане домоволодіння, які була виділени в окрему адресу: АДРЕСА_2 .
29.08.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки частка померлого співвласника, яка залишилася після виділення в окрему адресу нерухомого майна співвласника ОСОБА_10 , вже змінилася і не складає 3/100 частки. На підставі вищевикладеного частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 змінилися, та фактично співвласникам, у тому числі і спадкодавцю, належить вже інша частка у праві спільної часткової власності, що не відповідає наданим у відповідності з п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України правовстановлюючим документам.
В листі ММБТІ від 05.11.2024 року на №2 7524 від 30.08.2024 року зазначено, що згідно перерахунку ідеальних часток частки власників у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 змінено на: ОСОБА_1 36/1000; ОСОБА_2 - на 61/1000; ОСОБА_3 - на 61/1000; ОСОБА_5 - на 36/1000; ОСОБА_4 - на 73/1000; Територіальна громада м. Миколаєва - на 733/1000.
Як вбачається, з наданої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іскрицькою Г.В. копії матеріалів спадкової справи №34/2024, відкритої 25.03.2024 року нею, після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги.
Згідно звіту про оцінку 36/1000 часток домоволодіння з господарськими будівлями, огорожами та спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 від 14.11.2024 року вартість 36/1000 частини домоволодіння становить 173984 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.1, ч. 3 ст.1268 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
У відповідності до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.
Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Оскільки позивачка позбавлена можливості здійснити своє право на спадкування за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, таке право підлягає захисту в судовому порядку.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Отже, враховуючи наведені вище норми права, оцінюючи надані докази, встановивши фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно перерахунку ідеальних часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , частка ОСОБА_11 складала 36/1000 та позивачка є її спадкоємцею за законом, яка спадщину прийняла, втім в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити право власності на частку домоволодіння у зв`язку з відмовою приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а будь - яких інших спадкоємців, які б претендували на вказане майно судом не встановлено, тому це право позивачки підлягає захисту судом шляхом його визнання.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 16, 328, 1216, 1218, 1223, 1296 ЦК України, статтями 3, 10, 12, 81, 247, 264-268, 280-281, 354 ЦПК України, суд,-
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 36/1000 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя О.В. Саламатін