№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6132/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Сирбул О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Масленнікової Тетяни Миколаївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року, постановлену у складі судді Сирбул О.Ф., у справі № 753/20729/24 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Фонд гарантування вкладів України,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Фонд гарантування вкладів України. Зазначав, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року стягнуто з нього на корить ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 1 195 560,89 грн. 03 серпня 2015 року державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 4658252. 03 серпня 2015 року державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) винесено постанову про накладення арешту на майно. 19 грудня 2016 року державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документу. В подальшому він, маючи намір відчужити майно, звернувся до натаріуса, який повідомив про наявний арешт. 25 квітня 2018 року ним було повністю сплачено борг за кредитним зобов`язанням в добровільному порядку. З метою з`ясування інформації представником скажника було направлено адвокатський запит до Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою отримання інформації про виконавче провадження в рамках якого накладено арешт на майно, отримання копій виконавчого провадження з проханням зняти вказаний арешт з майна. У відповідь на адвокатський запит було отримано інформацію про те, що підстав для зняття арешту немає, адже виконавче провадження було закрито на підставі ч. 1 п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи, що виконавчий лист було повернуто, а арешт на вказане майно не знято на день подачі скарги, що порушує його право розпоряджатися своїм майном, ОСОБА_1 просив: визнати протиправною бездіяльність Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), що полягає у незнятті арешту, накладеного на все належне йому нерухоме майно, та зобов`язати Дарницький ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) зняти арешт, накладений постановою про накладення арешту від 03 серпня 2015 року на все його майно в рамках виконавчого провадежння №4658252.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року в задволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, адвокат Масленнікова Т.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального і процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував того, що зобов`язання ОСОБА_1 перед стягувачем є припиненими внаслідок їх виконання, виконавче провадження є закритим, а самі матеріали виконавчого провадженні були знищені. При цьому суд першої інстанції безпідставно послався на те, що ОСОБА_1 не було сплачено виконавчий збір, оскільки виконавець може винести постанову щодо стягнення виконавчого збору в окреме провадження, а не перешкоджати у знятті арешту. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів несплати ОСОБА_1 виконавчого збору. Зазначає, що існування накладеного державним виконавцем арешту майна ОСОБА_1 за відсутності виконавчого провадження, в якому ОСОБА_1 був би боржником, порушує саму мету забезпечення, а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про арешт перешкоджає ОСОБА_1 вільно розпоряджатися його майном.

Осовська В.В., яка діє в інтересах Дарницький ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишитит без задоволення, а ухвалу суду першої інсанції без змін. Заперечує проти доводів представника ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Масленнікова Т.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Представники Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), Фонду гарантування вкладів України в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на корить ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 1 195 560,89 грн. (а.с. 7-9).

На підставі вказаного рішення суду 26 січня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2317/14, який був пред`явлений до виконання до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ).

03 серпня 2015 року державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №4658252. Того ж дня державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

10 вересня 2015 року державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) винесено постанову про оголошення в розшук транспортного засобу боржника.

19 грудня 2016 року державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався поліцією, не виявлено протягом року з дня оголошення в розшук (а.с. 48-50).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 389151361, наданої ОСОБА_1 , в Реєстрі міститься актуальна інформація про арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 11166587, державна реєстрація 14 вересня 2015 року, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 4658252, виданий 03 серпня 2015 року, видавник: ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві (а.с. 13).

18 вересня 2024 року адвокат Масленнікова Т. М., яка діє в інтересахОСОБА_1 , звернулася до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) з адвокатським запитом про надання інформації щодо виконавчого провадження та зняття арештів, накладених в рамках виконавчого провадження, надавши серед іншого довідку від 03 травня 2018 року № 04.22-08/96-4253 за підписом керівника управління кредитним портфелем ПАТ «Укрсоцбанк», в якій зазначено, що заборгованість за договором кредиту № 42.06.-07/565 від 15 грудня 2006 року зі строком користування по 14 грудня 2021 року, повністю погашена 25 квітня 2018 року (а.с. 10).

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 порушив питання про визнання протиправною бездіяльність Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), що полягає у незнятті арешту, накладеного на все належне йому нерухоме майно, та зобов`язання Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) зняти арешт накладений постановою про накладення арешту від 03 серпня 2015 року на все його майно в рамках виконавчого провадження № 4658252.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 .

Колегія судді не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм підставою для задоволення скарги боржника у виконавчому провадженні є порушення в рамках виконавчого провадження його прав з боку виконавця.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що виконавець Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) мав зняти арешт, накладений в рамках виконавчого провадження, з урахуванням того, що він виконав свої зобов`язання перед ПАТ «Укрсоцбанк». При цьому скаржник посилався на довідку від 03 травня 2018 року № 04.22-08/96-4253 за підписом керівника управління кредитним портфелем ПАТ «Укрсоцбанк».

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що перед зверненням до суду зі скаргою ОСОБА_1 взагалі звертався до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) з відповідною заявою та надавав відповідні документи.

В скарзі зазначено, що перед зверненням до суду зі скаргою адвокат ОСОБА_1 - Масленнікова Т. М. 18 вересня 2024 року направила до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) адвокатський запит про надання інформації щодо виконавчого провадження та зняття арештів накладених в рамках виконавчого провадження, надавши серед іншого довідку від 03 травня 2018 року № 04.22-08/96-4253 за підписом керівника управління кредитним портфелем ПАТ «Укрсоцбанк».

Проте, відповідно до положення ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатським запитом є письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

Адвокатський запит не може містити вимогу про вчинення певних процесуальних дій, та бути використаний як форма надання відповідному органу державної влади доказів в рамках певної процесуальної процедури.

Тому, подання адвокатом Масленніковою Т.М. адвокатського запиту до Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) не можна розцінювати як звернення ОСОБА_1 до виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) щодо знаття арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження та надання відповідних доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань.

Також, повернення виконавчого документа за вказаних обставин не є підставою для скасування заходів примусового виконання рішень, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження» як у попередній, так і в новій редакціях пов`язує зняття арешту із завершенням (закінченням) виконавчого провадження; оскільки державний виконавець на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV повернув виконавчий документ стягувачу, а не органу, який його видав, то виконавче провадження не є завершеним; тому для зняття арешту немає підстав, передбачених у статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, а також передбачених у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII на час розгляду судом скарги скаржника.

Аналогічних висновків щодо застосування вказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» у відповідних редакціях дійшов Верховний Суд у постановах від 29 березня 2023 року у справі № 202/1182/22, від 15 лютого 2023 року у справі №202/1183/22, від 26 квітня 2022 року у справі № 242/4601/20, від 19 січня 2022 року у справі № 521/14329/20, від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17, від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08. Актуальність такої правової позиції була підтверджена і у постанові Верховного Суду від 20 червня 2024 року у справі № 333/395/22, яка є релевантною до даної справи.

Крім того, як зазначив представник Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), після відкриття виконавчого провадження виконавчий збір та витрати виконавчого провадження з ОСОБА_1 не стягнуто.

Станом на 02 грудня 2024 року сума коштів необхідних для стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження на рахунок відділу не надходила, що виключає підстави для зняття арештів з майна (коштів) боржника.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надав доказів на спростування вказаних обставин щодо несплати виконавчого збору і витрат виконавчого провадження. При цьому, колегія суддів враховує, що саме ОСОБА_1 , як зобов`язальна сторона, мав надати відповідні докази.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_1 підстав для задоволення його скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення скарги.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Масленнікової Т.М., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Масленнікової Тетяни Миколаївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді