Справа № 465/3517/19 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/1345/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: представників позивача адвоката Зеленіна С.С., адвоката Сотника О.І., представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчикова Івана Володимировича, ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання правочинів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року громадянин Республіки Польща ОСОБА_5 звернувся з позовом до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчикова Івана Володимировича, ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання правочинів недійсними.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 7 травня 2007 року між ним та ПАТ «Кредобанк» укладено три договори банківського рахунку у національній валюті, євро та доларах США. На підставі цих договорів банк відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 . Вказує, що 8 травня 2007 року між відповідачем та ним (Пьотром Лібацкі) укладено договір банківського вкладу «Рантьє» №2630/01/13085037 про поміщення коштів в банк та їх повернення з обумовленими процентами. Зазначає, що відповідно до п. 3.1 цього договору розмір процентної ставки, що нараховується на суму вкладу, становить 9,6 річних (основна ставка); додаткова ставка за перший рік після укладення договору - 50% від основної процентної ставки; за другий рік - 55% від основної процентної ставки; за третій та наступні роки - 60 % від основної процентної ставки. Строк дії договору - до 8 травня 2027 року. Вказував, що крім цього, 8 травня 2007 року укладено договір банківського вкладу «Рантьє» №2630/01/3085042. Предметом даного договору були послуги банку по розміщенню коштів в національній валюті на вкладному рахунку № НОМЕР_2 в банку та їх повернення з обумовленими процентами. Відповідно до п. 3.1 договору розмір процентної ставки, що нараховується на суму вкладу, становить 9,6 % річних (основна ставка); додаткова процентна ставка за перший рік після укладення договору - 50% від основної процентної ставки; за другий рік - 55% від основної процентної ставки; за третій та наступні роки - 60 % від основної процентної ставки. Строк дії договору - до 8 травня 2027 року. 7 травня 2007 року укладено договори про надання додаткових послуг по розрахунковому обслуговуванню. Відповідно до умов цих договорів ПАТ «Кредобанк» зобов`язався надавати йому (позивачу) додаткові послуги по розрахунковому обслуговуванню, які полягають у здійсненні періодичних перерахувань коштів з поточного рахунку клієнта, що не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності.

В травні 2007 року ним (Пьотром Лібацкі) на підставі договорів банківського вкладу «Рантьє» залучено кошти у національній валюті на депозит на загальну суму 4 978 852,21 грн. Цей факт стверджується виписками по особових рахунках від 10 жовтня 2016 року за період з 7 травня 2007 року по 21 серпня 2010 року та з 21 серпня 2010 року по 10 жовтня 2016 року. 10 жовтня 2016 року він (позивач) звернувся до ПАТ «Кредобанк» для отримання інформації про стан його депозитних вкладів. 11 жовтня 2016 року банк йому повідомив, що 14 березня 2014 року на підставі платіжного доручення № 7419110 кошти в сумі 12 923 891,01 грн. перераховані з рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на його ім`я (Пьотра Лібацкі) в ПАТ «Кредобанк», на рахунок № НОМЕР_4 , відкритий на його ім`я у АТ «Артем-банк». На підставі заяв від 11 березня 2014 року про дострокове розірвання договорів банківських вкладів від 8 травня 2007 року закрито депозитні рахунки № 643 та № 643.

З відповіді банку вбачається, що 11 березня 2014 року до ПАТ «Кредобанк» звернувся представник Пьотра Лібацкі Василенко О.В. із заявами про дострокове розірвання договорів банківських вкладів. В якості підтвердження повноважень останній надав оригінал нотаріально посвідченої довіреності. Стверджує, що з цієї відповіді йому стало відомо про довіреність, яку він не видавав, а з ОСОБА_4 він не знайомий. Також зазначає, що з 9 жовтня 2008 року по 26 січня 2016 року він (позивач) перебував у місцях позбавлення волі у Республіці Польща і не міг знаходитися у м. Ірпінь Київської області. Вказує, що, згідно оскаржуваної довіреності, його особу встановлено на підставі паспорта НОМЕР_5 , виданого ОСОБА_6 11 лютого 2000 року. Однак, строк дії цього паспорта закінчився 11 лютого 2010 року, що вказано в паспорті. Зазначає, що окрім вказаної довіреності від його імені вчинено й інші довіреності: 1 березня 2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В. посвідчено довіреність від його імені, якою уповноважено Василенка О.В. на представництво його (позивача) інтересів (реєстраційний номер у реєстрі нотаріальних дій 138); 3 березня 2014 року посвідчено доручення, зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій за №141; 7 березня 2014 року посвідчено доручення на відкриття та розпорядження банківськими рахунками (номер у реєстрі нотаріальних дій 148). Зазначає, що, діючи на підставі оскаржуваної довіреності, ОСОБА_4 подав до ПАТ «Кредобанк» заяви про дострокове розірвання договорів банківського вкладу №2630/01/3085037 і №2630/01/3085042 від 8 травня 2007 року. На підставі вказаних заяв у ПАТ «Кредобанк» закриті депозитні рахунки. Вважав недійсними вказані довіреності та заяви про дострокове розірвання договорів. Просив позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 березня 2024 року позовні вимоги Піотр Лібацкі ( ОСОБА_3 ), до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчикова Івана Володимировича, ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Кредобанк», про визнання недійсним правочинів задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність від 07.03.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем на довірену особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_6 та зареєстровану у реєстрі нотаріальних дій за № 147, виконану на бланку ВТР 422401 з моменту її нотаріального посвідчення.

Визнано недійсною довіреність від 01.03.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем на довірену особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_6 та зареєстровану у реєстрі нотаріальних дій за № 138, виконану на бланку ВТР 988191 з моменту її нотаріального посвідчення.

Визнано недійсною довіреність від 03.03.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем на довірену особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_6 та зареєстровану у реєстрі нотаріальних дій за № 141, виконану на бланку ВТР 988194 з моменту її нотаріального посвідчення.

Визнано недійсною довіреність від 07.03.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем на довірену особу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_6 та зареєстровану у реєстрі нотаріальних дій за № 148, виконану на бланку ВТР 422402 з моменту її нотаріального посвідчення.

Визнано недійсними заяви ОСОБА_4 від імені Піотра Лібацкі від 11.03.2014 року про дострокове розірвання Договору банківського вкладу №2630/01/3085037 від 08.05.2007 року та №2630/01/3085042 від 08.05.2007 року.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь Піотр Лібацкі (Piotr Libacki) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок сплаченого судового збору.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Кредобанк» на користь Піотр Лібацкі (Piotr Libacki) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Кредобанк», подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що банк є неналежним відповідачем у цій справі. Так, належним відповідачем за вимогою про визнання недійсними заяв ОСОБА_4 про дострокове розірвання Договорів банківського вкладу, як односторонніх правочинів може бути виключно ОСОБА_4 , який їх вчиняв. Крім того дії банку щодо переведення коштів та закриття депозитних рахунків не є предметом розгляду цієї справи, не охоплюються жодною позовною вимогою, відтак задоволення позовних вимог до банку є безпідставним.

Вказує, що банком було дотримано всіх вимог законодавства та положень Договорів банківського вкладу при проведенні ідентифікації довіреної особи Позивача та здійснення перерахування коштів. У банку не могло бути жодних сумнівів у дійсності та правомірності дій особи, яка надала оскаржувану довіреність. Позивач не звертався до Банку із повідомленням про закінчення строку дії паспорту НОМЕР_5 чи про його недійсність. Більше того, позивач не повідомляв Банк про отримання ним іншого паспорту громадянина Республіки Польща для виїзду за кордон, копії нового паспорту не було Позивачем надіслано на адресу Банку.

Таким чином, Банк діючи у відповідності до вимог законодавства та умов Договорів банківського вкладу, не міг порушити будь-яке право/інтерес Позивача. Суд не навів мотивів відхилення доводів, що позов пред`явлено до Банку як неналежного відповідача у Справі, що Банк не порушив і не міг порушити будь-яке право/інтерес Позивача, що є окремою самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Зазначає, що у результаті перерахування ОСОБА_4 коштів на рахунок Позивача у AT "Артем- Банк", Позивач мав можливість далі розпоряджатися такими коштами на власний розсуд. Відтак перерахування коштів на рахунок самого ж Позивача вказує на відсутність порушення прав/інтересів Позивача вчиненими правочинами.

Також банк звертає увагу, що надані Позивачем докази не можуть вважатися допустимими та достовірними, адже є такими, що суперечать один одному, складені у неналежній формі та не відповідають вимогам законодавства, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що оскаржувану довіреність було вчинено 07 березня 2014 року, оригінал вказаної довіреності, в якості підтвердження повноважень діяти від імені Позивача, був наданий ОСОБА_4 11 березня 2014 року, який звернувся до Банку із оскаржуваними у даній справі заявами на дострокове розірвання Договорів банківського вкладу. Позивач звернувся із відповідною позовною заявою про визнання недійсними довіреності та заяв лише 24 червня 2019 pоку, більш ніж через 5 років, тобто зі спливом строків позовної давності. Відтак сплив строку позовної давності є окремою та самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача адвоката Зеленіна С.С., адвоката Сотника О.І., представника відповідача ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині вимог до відповідача ОСОБА_4 на ім`я якого було видано оскаржувані довіреності та ПАТ «Кредобанк», оскільки останнім на підставі недійсних довіреностей було вчинено дії, а саме переведено кошти на інший рахунок в іншій банківській установі, та закриті депозитні рахунку, що було поза волею позивача.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 07.05.2007 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_7 (Piotr Libacki) було укладено три договори банківського рахунку у національній валюті у Євро та доларах США. На підставі вищевказаних договорів Банк відкрив Піотру Лібацкі (Piotr Libacki), поточний рахунок № НОМЕР_1 . (т.1 а.с. 27-29, 30-32, 33-35)

Також, 07.05.2007 року було укладено Договори про надання додаткових послуг по розрахунковому обслуговуванню, відповідно до умов яких ПАТ «Кредобанк» зобов`язався надавати Позивачу додаткові послуги по розрахунковому обслуговуванню, які полягають у здійсненні періодичних перерахуваннях коштів з поточного рахунку клієнта, що не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності. (т. 1 а.с. 23-24, 25-26)

08.05.2007 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_7 (Piotr Libacki) було укладено договір банківського вкладу «Рантьє» №2630/01/3085037 в банку та їх поверненню з обумовленими процентами. Цього ж дня між ПАТ «Кредобанк» та Піотром Лібацкі було укладено договір банківського вкладу «Рантьє» №2630/01/3085042. Предметом даного договору були послуги банку по розміщенню коштів в національній валюті на вкладному рахунку № НОМЕР_2 в банку та їх поверненню з обумовленими процентами. (т.1 а.с. 19-20, 21-22)

01.03.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем було посвідчено довіреність від імені Піотра Лібацкі щодо уповноваження Василенка Олександра Валерійовича на представництво інтересів, реєстраційний номер 40734707, номер у реєстрі нотаріальних дій 138. (т.3 а.с. 210, 211)

03.03.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем було посвідчено довіреність від імені Піотра Лібацкі щодо уповноваження Василенка Олександра Валерійовича на представництво інтересів, реєстраційний номер 40737075, номер у реєстрі нотаріальних дій 141. (т.3 а.с. 215, 216)

07.03.2014 року Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиков Іван Володимирович посвідчив довіреність від імені Піотра Лібацкі на ім`я ОСОБА_4 на відкриття та розпорядження банківськими рахунками, реєстраційний номер 40755245, номер у реєстрі нотаріальних дій 147. (т.3 а.с. 220, 222)

07.03.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем було посвідчено довіреність від імені Піотра Лібацкі щодо уповноваження Василенка Олександра Валерійовича на відкриття та розпорядження банківськими рахунками, реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер у реєстрі нотаріальних дій 148. (т.3 а.с.224, 226)

10 жовтня 2016 року позивач звернувся до Банку із заявою про надання інформації щодо стану його депозитних вкладів, на яку отримав відповідь банку, що 11 березня 2014 року представник Піотра Лібацкі Василенко О. В. звернувся до Банку зі заявами про дострокове розірвання договорів банківських вкладів позивача. На підставі вказаних заяв закрито депозитні рахунки № 643 та № 643.

14 березня 2014 року платіжним дорученням № 7419110 грошові кошти в сумі 12 923 891,01 грн перераховані з рахунку № НОМЕР_3 , відкритого у Банку», на рахунок № НОМЕР_4 , відкритий на його ім`я у АТ «Артем-банк». (т.1 а.с. 69)

Згідно з листом АТ «Артем - банк» від 09 лютого 2017 року № 325 на ім`я ОСОБА_8 був відкритий рахунок № НОМЕР_8 у національній валюті. 14 березня 2014 року згідно з платіжним дорученням № 7419110 грошові кошти були зараховані на цей рахунок. (т.1 а.с.95)

11 жовтня 2016 року Банк повідомив правоохоронні органи про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за фактом перерахування коштів з рахунків, відкритих на ім`я позивача. За вказаним фактом розпочато досудове розслідування (кримінальне провадження № 0003685), відомості про яке внесені 13 жовтня 2016 року до Єдиногореєстру досудових розслідувань, що не заперечується сторонами справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Частина третя статті 215 ЦК України передбачає, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

У статті 244 ЦК України зазначено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина перша статті 245 ЦК України).

Згідно зі статтею 43 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи).

За змістом статті 43 Закону України «Про нотаріат» встановлення нотаріусом особи іноземця здійснюється виключно за національним паспортом іноземця або документом, що його замінює.

Відповідно до пункту 7. 29 розділу 7 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, якщо нотаріальна дія вчиняється для чи за участю іноземного громадянина, перевіряється законність його перебування в Україні.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Іноземцю відмовляється у перетині державного кордону, у разі якщо при перевірці паспортного документа уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України буде встановлена його недійсність та неприналежність відповідній особі (статті 10, 14 Закону України від 05 листопада 2009 року № 1710-VI «Про прикордонний контроль»).

У матеріалах справи наявна посвідчена копія паспорта позивача з перекладом від 11 лютого 2000 року НОМЕР_5 , яка має запис «Дійсний до 11 лютого 2010 року» (в перекладі) та помітку «Анульовано» (в перекладі) (т. 1, а. с. 64).

Як вбачається з відповіді на запит адвоката Бартош Тютюник від 12.10.2016 року Апеляційним судом у м. Лодзь ІІ Кримінальний відділ повідомлено, що у справі №IV К 179/09 Окружного суду в Лодзі (ІІ АКА 129/16, попередньо ІІ АКА 256/13 Апеляційного суду в Лодзі) засуджений ОСОБА_9 , син ОСОБА_10 , був позбавлений волі в період з 1 грудня 2007 року 2 грудня 2007 року і з 9 жовтня 2008 року до 26 січня 2016 року. (т.1 а.с. 67)

З копії апостильованого перекладу Довідки Слідчого арешту в Лодзі пенітенціарної служби від 17.03.2020 року, вбачається, що позивач перебував в умовах пенітенціарної ізоляції в період від 10.10.2008 року (затриманий 09.10.2008 року) по 26.01.2016 року, звільнений на перерву у виконанні покарання з пенітенціарного закладу Ілава. (т. 2 а.с. 73-78)

Довідка Лодзинського воєводського управління в Лодзі від 12.03.2020 року містить інформацію про те, що згідно з ст. 217 параграфу 2 п.2 Закону від 14 червня 1960 р. Адміністративно процесуальний кодекс (3б.3. від 2020 п., поз. 256) підтверджую, що позивачу (Польський персональний номер 7) в період від 2000 р. до 2020 р. видано три паспортних документа: ВМ5358431 дійсний до 2 лютого 2000 р. (скасований 18 вересня 2008 р.); НОМЕР_9 дійсний від 8 вересня 2008 р. (скасований 2 листопада 2016 р.); ЕК4788494 дійсний від 10 жовтня 2016 р. (дійсний до 2 листопада 2026 р.). ( т.2 а.с. 79-82)

Судом встановлено, що позивач не міг перебувати на території України та відповідно оформлювати довіреності на ім`я іншої особи у приватного нотаріуса Копейчикова І.В., оскільки після закінчення строку дії паспорту, особі видається новий паспорт, а не продовжується наявний. Також з самих довіреностей вбачається, що нотаріусом було встановлено особу за паспортними даними серії НОМЕР_5 від 11.02.2000, проте дані довіреності вчинялися у 2014 році, тобто логічним є той факт, що на момент встановлення особи, паспорт мав більше 10 років, та відповідно закінчив свою дію.

Недотримання нотаріусом обов`язку при посвідченні довіреності установити особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії і перевірити справжність її підпису шляхом його здійснення у присутності нотаріуса є підставою для визнання цієї довіреності недійсною.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо визнання оскаржувальних довіреностей недійсними.

Сторонами у справах позовного провадження є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких), може бути примушена до вчинення відповідних дій з метою поновлення прав позивача тощо. Правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з частинами першою-другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.

Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 дійшов висновку, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року по справі №200/15072/16-ц міститься висновок, що у справі за позовом особи, яка видала довіреність, про визнання недійсною цієї довіреності, належним відповідачем є повірений (особа, якій видано довіреність).

Як вбачається з матеріалів справи позивач не ставить жодних позовних вимог до відповідача Акціонерного товариства «Кредобанк».

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та безпідставно задоволив позовні вимоги до відповідача АТ «Кредобанк».

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. а рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині вимог до відповідача Акціонерного товариства «Кредобанк».

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод такеконституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» - задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 березня 2024 року в частині задоволення вимог до Приватного акціонерного товариства «Кредобанк» скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Кредобанк» відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2025 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.