Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/277/25

Провадження № 2/126/527/2025

"07" квітня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Джулинської сільської ради про визнання права на спадщину за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на цілий житловий будинок що розташований в АДРЕСА_1 .

Позов обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шляхова померла ОСОБА_3 , після смерті якої залишилося спадкове майно.

За життя ОСОБА_3 04.05.2016 вчинила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шляхівської сільської ради, реєстр № 62, відповідно якого ОСОБА_3 розпорядилась усім своїм майном, яке буде їй належати на час смерті на її - ОСОБА_1 користь.

25.05.2022 року вона, звернувшись до нотаріуса, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0105, площею 1,9787 га, яка розташована на території Шляхівської сільської ради, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2022 року, зареєстровано в реєстрі за № 292 спадкової справи за № 47/2020 року.

Решта спадкового майна, а саме цілий житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 нею оформлено небуло. Так відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.08.2024 року вих. № 201/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під номером АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_3 була головою колгоспного двору та проживала на 15.04.1991 рік в дворі АДРЕСА_1 , про що свідче довідка видана Джулинською сільською радою за № 635 від 01.10.2024 року, інших членів колгоспного двору крім неї немає.

Згідно із витягу (виписки) із погосподарської книги за № 2 за 1991-1995 р.р. Шляхівської сільської ради, особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 15.04.1991 рік голова колгоспного двору: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Інші члени двору - відсутні, що підтверджується витягом від 17.04.2024 року за № 271.

Відповідно довідки Бершадського бюро технічної інвентаризації від 21.03.2024 року за № 176 право власності ОСОБА_3 за життя не оформлено.

Вона як спадкоємець на майно ОСОБА_3 , яка частково його оформила, змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Бершадського районного суду від 05.02.2025 року провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Янчук В.М. подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача.

Представник відповідача, Джулинської сільської ради Вінницької області Красиленко І.В. подала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, справу просила слухати у її відсутність.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому позивач, має право, гарантоване Конституцією України та іншими нормативними актами, на звернення до суду із відповідною позовною заявою за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав та законних інтересів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вивчивши представлені в матеріалах справи докази, давши їм оцінку в сукупності, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шляхова Гайсинського району Вінницької області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно.

За життя ОСОБА_3 04.05.2016 вчинила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шляхівської сільської ради, реєстр № 62, відповідно якого ОСОБА_3 розпорядилась усім своїм майном, яке буде їй належати на час смерті на користь ОСОБА_1 ..

25.05.2022 року ОСОБА_1 , звернувшись до нотаріуса, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0105, площею 1,9787 га, яка розташована на території Шляхівської сільської ради, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2022 року, зареєстровано в реєстрі за № 292 спадкової справи за № 47/2020 року.

Решта спадкового майна, а саме цілий житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 позивачем оформлено небуло. Відповідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.08.2024 року № 201/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під номером АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_3 була головою колгоспного двору та проживала на 15.04.1991 рік в дворі АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка видана Джулинською сільською радою за № 635 від 01.10.2024 року, інших членів колгоспного двору крім неї немає.

Згідно із витягу (виписки) із погосподарської книги за № 2 за 1991-1995 р.р. Шляхівської сільської ради, особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 15.04.1991 рік голова колгоспного двору: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Інші члени двору - відсутні, що підтверджується витягом від 17.04.2024 року за № 271.

У померлої ОСОБА_3 інших спадкоємців, крім позивача немає, про що свідчить довідка видана Джулинською сільською радою за № 498 від 04.12.2024 року.

Відповідно довідки Бершадського бюро технічної інвентаризації від 21.03.2024 року за № 176 право власності ОСОБА_3 за життя не оформлено.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу).

Згідно ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальним правилом, виписаним в ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Статтею 396 ЦК України передбачено, що в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, про те, що за ОСОБА_1 слід визнати право приватної власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст. 1258, 1261, 1268, 1269, ЦК України, керуючись 247, 258,259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Джулинської сільської ради про визнання права на спадщину за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок - А, загальна площа - 69,9 кв.м., житлова площа - 40,5 кв.м., веранда - а, будівля кухні - Б, сарай - Б1, навіс - б, сарай - б1, навіс - В, огорожа - 1-3, криниця - 4, що розташоване в АДРЕСА_1 , що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь