Справа № 721/206/25
Провадження № 2/721/160/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д., за участю секретаря судових засідань Штефюк Т. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дійтей,

УСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.

Зазначає, що 20 листопада 2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Усть-Путильської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис № 06.

За час спільного проживання у шлюбі народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 .

Одруження виявилося невдалим, спільне життя не складається через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги у зв`язку із чим виникають часті сварки, спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Подальше сімейне проживання у шлюбі суперечить їхнім інтересам.

Також зазначила, що діти на даний час навчаються в м. Чернівці, відповідач не має на утриманні інших осіб, офіційно працевлаштований та має можливість сплачувати аліменти, на момент пред`явлення даного позову між ними не досягнути згоди щодо утримання та виховання дітей.

Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі по 2500,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

19.03.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає частково, а саме згідний сплачувати аліменти в розмірі по 1500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позовну вимогу про розірвання шлюбу не визнав зазначаючи про те, що виховувати дітей повинні спільно з дружиною, переконаний, що їхню сім`ю можливо зберегти, просив надати максимальний строк для примирення.

У судовому засіданні 02.04.2025 позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши про неможливість подальшого спільного життя та збереження шлюбу із відповідачем. Посилалася на те, що відповідач неодноразово вчиняв щодо неї домашнє насильство, чим завдавав її шкоди психологічного характеру, погрожував фізичною розправою, що змушувало її почуватися у небезпеці та звертатися до правоохоронних органів. Вони спільно не проживають з липня 2024 року, після чергового конфлікту, за наслідками якого відносно відповідача було винесено терміновий заборонний припис та притягнуто до адміністративної відповідальності. Категорично заперечувала щодо надання сторонам строку для примирення. Щодо обгрунтування позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача посилалася на освітні потреби дітей, регулярне медичне обслуговування та інші необхідні витрати, які здійснює самостійно, а також обов`язок відповідача, як здорової та працездатної особи, утримувати дітей та піклуватися ними. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Вказані обставини також виклала у додаткових письмових поясненнях.

У судове засідання 24.04.2025 позивачка не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився, судом повідомлений про час і місце розгляду справи, із заяви, наявної у відзиві на позов, просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 20 листопада 2004 року у виконавчому комітеті Усть-Путильської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії серія НОМЕР_1 (а.с.5).

За час спільного проживання у шлюбі народилося двоє дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3 (а.с.9-10).

Як вбачається з доданих позивачкою та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, відповідач неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 381406 від 12.07.2024, постановами Путильського районного суду Чернівецької області від 19.10.2021 року та від 20.08.2024 року (а.с.38-40).

На даний час сторони спільно не проживають, між ними відсутнє взаєморозуміння, подальше спільне проживання у шлюбі суперечить їхнім інтересам.

Відповідно до ч. 2 ст. 104СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Як вбачається із положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються.

Положеннями ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 п. 9 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя.

Беручи до уваги те, що у судовому засіданні установлено вчинення відповідачем відносно позивачки домашнього насильства, а відтак, у відповідності до вимог ст. 111 СК України, судом не вживаються заходи щодо примирення сторін.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе через відсутність взаєморозуміння між ними, сторони спільно не проживають з липня 2024 року, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.9-10).

Згідно довідки Чернівецького індустріального фахового коледжу № 619 від 19.02.2025 року, ОСОБА_3 являється студенткою денного ПЗ-11 групи курсу І відділення "Інформаційних технологій, фінансів, маркетингу, туризму" Чернівецького фахового коледжу Міністерства освіти і науки України. Термін навчання 01.09.2024 по 30.06.2027 року (а.с.13).

Згідно довідки Чернівецького філософсько-правового ліцею № 2 Чернівецької міської ради № 01/31/44 від 13.02.2025, ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання в 10-Б класі Чернівецького філософсько-правового ліцею №2 Чернівецької міської ради. Навчальний рік триває з 01.09.2024 по 30.05.2025 року.

Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади № 2024/007891545 та №2024/007891347 від 04.07.2024 року, неповнолітні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Позивачка з посиланням на положення ст.ст. 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, а також на ту обставину, що їм з відповідачем не вдалося досягнути в добровільному порядку угоди про стягнення аліментів, просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі по 2500,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно пояснень наданих позивачкою у судовому засіданні, діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, відповідач не бере участі у їхньому вихованні та утриманні, інших осіб на утриманні не має, являється працездатним, отримує регулярний дохід у вигляді зарплати, офіційно працевлаштований у РЕМі смт. Путила Чернівецької області, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому має можливість сплачувати аліменти.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Вказане перекликається з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18).

Оскільки позивачкою не надано належного обґрунтування стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, не доведено в повній мірі обставин, на які вона посилається у позовній заяві, суд, на підставі викладеного, керуючись ст. 7 Сімейного кодексу України відповідно до якого - регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, враховує матеріальне становище сторін, зокрема інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, а саме те: що доказів на підтвердження розміру доходу відповідача, з якого він мав би можливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою у позовній заяві, не надано.

Разом з тим, відповідачем не надано до суду будь яких доказів на підтвердження чи спростування обставин, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, що теж враховується судом при прийнятті рішення.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Згідно з вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує той факт, що спору про місце проживання дітей між сторонами не має, їхній вік, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дітей, а тому дійшов висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи із дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч. 1 ст. 192 СК України).

Суд уважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то саме такий розмір аліментів сприятиме матеріальному забезпеченню дітей та створенню належних умов їх фізичного, духовного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований 20 листопада 2004 року у виконавчому комітеті Усть-Путильської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис № 06 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) грн 00 коп на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.02.2025 і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Сторони у справі

Позивачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Уляна СТЕФАНКО