Справа № 703/524/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березняківської об`єднаної територіальної громади Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Березняківської об`єднаної територіальної громади Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаського району Черкаської області помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами (загальна площа 59,1 кв.м., житлова 26,3 кв.м.), що знаходиться в АДРЕСА_1 та житловий будинок з надвірними спорудами (загальна площа 51,8 кв.м., житлова 22,6 кв.м.), що знаходиться в АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 2,69 га, кадастровий номер :02:002:0247 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великояблунівської сільської ради.

Вказує, що спадину після батька прийняла вона, оскільки проживала зі спадкодавцем за однією адресою.

Нотаріально оформити спадщину вона не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Вказує, що нотаріусом їй було рекомендовано звернутися до суду з приводу визнання права власності на спадкове майно, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони арешту цього майна. Оскільки не надано нотаріусу правовстановлюючих документів їй було відмовлено.

В зв`язку з тим, що вона позбавлена можливості оформити спадщину після смерті спадкодавця у встановленому законом позасудовому порядку, тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

03 квітня 2025 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій остання зазначає, що нею було виявлено, що її батькові на праві власності належить легковий автомобіль седан-В, марки ИЖ, модель 412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1500, який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

З огляду на викладене просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами (загальною площею 59,1 кв.м., житлова 26,3 кв.м.), що знаходиться в АДРЕСА_1 , житловий будинок з надвірними спорудами (загальна площа 51,8 кв.м., житлова 22,6 кв.м.), що знаходиться в АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 2,69 га, кадастровий номер :02:002:0247, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великояблунівської сільської ради, належні ОСОБА_2 та легковий автомобіль седан-В, марки ИЖ, модель 412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1500, який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Ухвалою судді від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Позивач підготовче судове засідання не з`явився, однак подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явилась, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення по справі.

За ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_4 , яке видане 25 липня 2024 року Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 21 липня 1979 року та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , згідно якого позивач після реєстрації шлюбу 02 жовтня 1999 року змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с.6).

Відповідно до довідки № 346 від 30.08.2024, виданої Березняківською сільською радою про те, що померлий ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_2 з померлим ніхто не був зареєстрований, а проживала без реєстрації донька померлого ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2024 року визнано за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 59,1 кв.м., житловою 26,3 кв.м., яке складається з житлового будинку під літ. А, прибудови під літ. А1, погрішу під літ. Б, літньої кухні під літ. В, гаражу (тимчасово будівля), сарай під літ. Д, вбиральні під літ. Е, сараю під літ. Є, Ж, огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, колодязю № 4 (а.с.8).

Відповідно до копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2024 року визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м., житловою 22,6 кв.м., яке згідно технічного паспорта складається з: житлового будинку під літ. А, погрібу під літ. Б, сараю під літ. В, літньої кухні сараю під літ. Г, колодязю № 1, огорожі № 2, воріт з хвірткою № 3 та на земельну ділянку площею 2,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великояблунівської сільської ради, кадастровий номер :02:002:0247 (а.с.9-10).

У статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав, а тому спадкування належного йому майна повинно відбуватися за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_2 .

Із ОСОБА_4 матір`ю позивачки ОСОБА_2 розірвав шлюб 12 липня 1990 року та ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27).

Таким чином позивач є єдиними спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 першої черги.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також матеріалами справи підтверджено, що на момент смерті ОСОБА_2 разом з ним проживала його донька ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, згідно підпункту 4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5 (надалі - Порядок), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. У відповідності до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

З досліджених в ході розгляду справи доказів вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги, що прийняла спадщину після смерті, оскільки, на час смерті спадкодавця постійно проживала разом із ним.

Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась до державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у його видачі.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.49 ЗУ «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Оскільки позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у визначеному законом порядку, єдиним способом реалізації ним своїх спадкових прав є визнання права власності на це майно у судовому порядку.

З огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі. При цьому, суд враховує, що відповідач визнав позов у повному обсязі.

За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку, що невизнане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 334, 392, 1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Березняківської об`єднаної територіальної громади Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами (загальною площею 59,1 кв.м., житлова 26,3 кв.м.), що знаходиться в АДРЕСА_1 , житловий будинок з надвірними спорудами (загальна площа 51,8 кв.м., житлова 22,6 кв.м.), що знаходиться в АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 2,69 га, кадастровий номер :02:002:0247, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великояблунівської сільської ради, належні ОСОБА_2 та легковий автомобіль седан-В, марки ИЖ, модель 412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1500, який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16 квітня 2025 року.

Головуючий: Ю. В. Крива