Справа № 727/1049/25
Провадження № 2/727/648/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 квітня 2025 року Шевченківський районний суд міста Чернівці у складі:

головуючого судді Танасійчук Н.М.

за участю секретаря судового засідання Кремзелюк О.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. На обґрунтування позову зазначає, що 01.06.2023 року о 17 год.14 хв. по вул. Головна, 122-А в м. Чернівці було вчинено ДТП, а саме наїзд на ТЗ «Volkswagen Tiguan» номерний знак НОМЕР_1 , який належить їй - ОСОБА_2 . Винуватою у вищезазначеному ДТП постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2023 року було визнано ОСОБА_3 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована страховим полісом № АР/6837370 від 24.03.23 року, укладеним з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан».

21 червня 2023 року позивачка надала пошкоджений ТЗ «Volkswagen Tiguan» номерний знак НОМЕР_1 до ФОП ОСОБА_4 для огляду та визначення вартості відновлювальних робіт та запчастин, яким було здійснено підрахунок вартості ремонтно-молярних робіт та запчастин та надано рахунок-фактуру № 37 від 21.06.23 р. на суму 184894,2 грн.

11 липня 2023 року позивач оплатила вартість ремонтних робіт ФОП ОСОБА_4 у розмірі 184894,20 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 11 липня 2023 року. А 31 липня 2023 року отримала ТЗ «Volkswagen Tiguan» номерний знак НОМЕР_1 з проведеними ремонтними роботами від ФОП ОСОБА_4 за актом прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля № 21 від 31.07.23 року.

08 вересня 2023 року від ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на рахунок позивача надійшло страхове відшкодування у сумі 88172,90 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №185712 від 08.09.2023 року, також 12 листопада 2024 року на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 жовтня 2024 року по справі № 727/2142/24 ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» доплатило позивачу ще 47942,36 грн страхового відшкодування, що разом становить 136115,26 грн (сто тридцять шість тисяч сто п`ятнадцять гривень 26 копійок).

Однак, суми страхового відшкодування у розмірі 136115,26 грн., сплаченого ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», не достатньо, щоб компенсувати витрати позивача на відновлення пошкодженого внаслідок ДТП, 01 червня 2023 року, її транспортного засобу.

А тому, просить стягнути з винуватиці ДТП ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром відшкодування завданої в ДТП шкоди і виплаченої страхової виплати, яка дорівнює: 45578,94 грн. та судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, надала пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомляла, тому суд вважає за можливе провести судове засідання у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини.

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 липня 2023 року визнано винуватою ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 15).

Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 січня 2024 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідачку ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні ДТП.

Позивач ОСОБА_2 є власником транспортного засобу «Фольцваген Тігуан» д.н.з. НОМЕР_1 , що встановлено із свідоцтва про реєстрацію ( а.с.6)

Із платіжних інструкцій № 185712 від 08 вересня 2023 року та № 221819 від 12.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 від ТДВ СК «Гардіан» перераховано 88172,90 грн. та 47942,36 грн. що в загальному становить 136115.26 грн. (а.с.26-27)

Відповідно до акту виконання робіт №21 від 31.07.2023 року (надання послуг ФОП ОСОБА_4 ) та квитанції від 11.07.2023 року, загальна вартість робіт (послуг) по відновлювальному ремонту автомобіля «Фольцваген Тігуан» д.н.з. НОМЕР_1 складає 184894,2 грн (а. с. 20-21).

Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням).

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 вказано, що «суд касаційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20) зроблено висновок, що «відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі

№ 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) зазначено, що «якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини,

у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих

з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, апеляційний суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та зробив обґрунтований висновок про те, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу».

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті ДТП позивач зазнав матеріальних збитків, які полягають у відновленні його автомобіля і фактично складають 184894,20 грн., що підтверджується актом виконання робіт №21 від 31.07.2023 року та квитанцією від 11.07.2023 року про оплату за надані послуги.

Страхова компанія ТДВ СК «Гардіан» здійснила страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного засобу «Фольцваген Тігуан» д.н.з. НОМЕР_1 , у сумі: 136115.26 грн. ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією від 11.07.2023 року.

В Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має сплатити страховик, як страхове відшкодування.

Законом визначено, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позовні вимоги до відповідача задоволені повністю, то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову до суду, в розмірі 1211.20 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18.

Так, із договору про надання правничої допомоги від 10.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Тимчук І.О.

Разом із заявою про долучення доказів, адвокатом Тимчук І.О. подано акти прийняття-передачі наданих послуг, згідно додаткової угоди №2 від 10 листопада 2023 року.

Заяв про зменшення витрат на професійну правничу допомогу , відповідач не подавала.

На підставі викладеного, надавши повну та всебічну оцінку обґрунтованості доводів позивача, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд вважає, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення понесених витрат на правничу допомогу в сумі 20000 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, задовольнити

Стягнути з ОСОБА_3 (ідн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ідн НОМЕР_3 ) завдану матеріальну шкоду у сумі 45578.94 грн

Стягнути з ОСОБА_3 (ідн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ідн НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 1211.20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ідн НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.04.2025р.

Суддя Н.М. Танасійчук