Справа № 759/415/24
Провадження №2/523/578/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

УСТАНОВИВ:

03 січня 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Ковбаси О.С., звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 18 рудня 2021 року у розмірі 6996 доларів США основного боргу; 332,67 доларів США 3 % річних; 5095,84 доларів США процентів на рівні облікової ставки Національного банку України; 404754,80 доларів США пені за прострочення виплати, на загальну суму 417179,31 доларів США.

Свої вимоги він обґрунтував тим, що 18 грудня 2021 року він уклав з відповідачем договір позики № 23112020/1, за яким передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 190242 грн, що за курсом долара США на дату укладення договору складало 6996 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошей у строки і у розмірі, передбачені договором, останній платіж мав здійснити не пізніше 18 червня 2022 року, проте свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивач за період з 18 січня 2022 року до 28 грудня 2023 року нарахував на основну суму боргу штрафні санкції, зокрема, пеню, визначену умовами договору, 3 % річних, проценти з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, всього на загальну суму 417179,31 доларів США, що еквівалентно 15690113,84 грн.

Суддею Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року постановлено ухвалу, якою справу передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

09 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

28 січня 2025 року суд продовжив розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

28 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

09 квітня 2025 року представник позивача адвокат Ковбаса О.С. надав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання, проте вони повернулися до суду без вручення адресату з довідками АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався.

Окремо необхідно звернути увагу на те, що відповідачу 04 січня 2025 року вручено судову повістку з викликом в судове засідання 28 січня 2025 року, однак він в засідання також не прибув.

Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 18 грудня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв у позику грошові кошти у сумі 190242 грн, що на день укладання договору за офіційним курсом НБУ становить еквівалент 6996 доларів США, які позичальник зобов`язувався повернути не пізніше 18 червня 2022 року у готівковій формі відповідно до умов договору.

Згідно з п. 2 договору відповідач зобов`язаний повернути позику в такому порядку: 18 січня 2022 року, 18 лютого 2022 року, 18 березня 2022 року, 18 квітня 2022 року, 18 травня 2022 року - грошовими сумами у гривні, що еквівалентні 316 доларів США; 18 червня 2022 року - грошовою сумою в гривні, що становить еквівалент 5416 доларів США.

Проте відповідач свої зобов`язання щодо повернення боргу за договором позики не виконав.

У зв`язку з цим станом на 28 грудня 2023 року з урахуванням курсу гривні до долара США заборгованість за позикою склала 6996 доларів США.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц дійшла висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Отже, позивач, пред`являючи вимоги про повернення позики, просив у тому числі, крім суми боргу, стягнути з відповідача пеню у розмірі 10 % за кожний день прострочення від позиченої суми, встановленої п. 4 договору позики, 3 % річних та проценти з урахуванням облікової ставки НБУ.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, трьох відсотків річних та процентів з урахуванням облікової ставки НБУ є законними.

Разом з тим, суд вважає що заявлений їх розмір не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки договором позики, укладеним між сторонами, не встановлено розмір процентів за користування позиченими коштами, тому є підстави для застосування положення ч.1 ст.1048 ЦК України. Розрахунок слід здійснити за період дії договору позики з 18 січня 2022 року до 18 червня 2022 року, виходячи із суми графіку повернення коштів:

18.01.2022 18.06.2022 :

з 18 січня по 18 лютого :

((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 9,00 (облікова ставка НБУ))х 3 дні (прострочення) : (365х 100)=0,23)

+((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 10,00 (облікова ставка НБУ))х 133 дні (прострочення) : (365х 100)=11,52)

+ ((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 25,00 (облікова ставка НБУ))х 16 днів (прострочення) : (365х 100)=3,46)= 15,21 доларів США;

з 18 лютого по 18 березня :

((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 10,00 (облікова ставка НБУ))х 105 днів (прострочення) : (365х 100)=9,09)

+ ((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 25,00 (облікова ставка НБУ))х 16 днів (прострочення) : (365х 100)=3,46) =12,55 доларів США;

з 18 березня по 18 квітня :

((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 10,00 (облікова ставка НБУ))х 77 днів (прострочення) : (365х 100)=6,67)

+ ((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 25,00 (облікова ставка НБУ))х 16 днів (прострочення) : (365х 100)=3,46) =10,13 доларів США;

з 18 квітня по 18 травня:

((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 10,00 (облікова ставка НБУ))х 46 днів (прострочення) : (365х 100)=3,98)

+ ((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 25,00 (облікова ставка НБУ))х 16 днів (прострочення) : (365х 100)=3,46) =7,45 доларів США;

з 18 травня по 18 червня :

((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 10,00 (облікова ставка НБУ))х 16 днів (прострочення) : (365х 100)=1,39)

+ ((316,00 дол.США(Сума боргу) x 2 x 25,00 (облікова ставка НБУ))х 16 днів (прострочення) : (365х 100)=3,46) =4,85 доларів США;

Отже, загальна сума процентів, яка підлягає стягненню на момент строку повернення коштів 18 червня 2022 р складає 50,19 доларів США.

Нарахування процентів на суму 5416 доларів США не підлягають обчисленню за правилами вказаної норми, оскільки дата сплати вказаної суми співпадає з датою закінчення дії договору.

Відповідно до вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, і наступними Указами воєнний стан був продовжений, а Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, враховуючи вказану норму, вимога про стягнення пені та 3 % річних підлягає частковому задоволенню за період з 18 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року (37 днів).

Також необхідно звернути увагу на те, що за умовами договору (п.4) було визначено сплату пені у розмірі 10 % за кожний день прострочення від позиченої суми, тобто від грошових коштів в еквіваленті до 6996 доларів США.

Згідно з наданим позивачем розрахунком нарахування пені та 3% ним здійснено від суми вказаної за графіком повернення коштів.

Отже, враховуючи зазначене та принцип диспозитивності, судом здійснюється розрахунок пені та 3% річних саме в межах заявлених вимог, а відтак розмір пені складає 1169,2 долари США (316 доларів СШАx 10% пеня x 37днів : 100 %), а розмір 3% річних складає 0,96 доларів США (316 дол США x 3 % :100 % x 37днів : 365днів).

З боку відповідача суду не наданого жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених позивачем.

Таким чином, враховуючи зазначені розрахунки загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 8216,35 доларів США (6996+50,19 +1169,2+0,96).

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір, сплачений за подачу позову в розмірі 13420 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284,354-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 18 грудня 2021 року у розмірі 6996 доларів США, проценти на рівні облікової ставки НБУ за період з 18 січня 2022 року до 18 червня 2022 року у розмірі 50,19 доларів США; пеня за невиконання зобов`язання за період з 18 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року у розмірі -1169,2 доларів США; 3 % річних за період з 18 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 0,96 доларів США, та судовий збір у розмірі 13420 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 18 квітня 2025 року.

Суддя