Справа № 127/2-3512/2010
Провадження 4-с/127/21/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Вінниця

у складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Павлюк С.М., звернулася до суду зі скаргою на дії/бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та просить:

визнати незаконною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо незняття арешту з нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 43635715, виданий 10.06.2014, видавник: ОСОБА_2 , Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницька обл.; номер запису про обтяження: 5958011 (спеціальний розділ).

зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладено на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 43635715, виданий 10.06.2014, видавник: ОСОБА_2 , Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницька обл.; номер запису про обтяження: 5958011 (спеціальний розділ).

визнати незаконною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладено на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45373521, виданий 10.11.2014, видавник: ОСОБА_2 , Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницька обл.; номер запису про обтяження: 7661671 (спеціальний розділ).

зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладено на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45373521, виданий 10.11.2014, видавник: ОСОБА_2 , Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницька обл.; номер запису про обтяження: 7661671 (спеціальний розділ).

Свої вимоги ОСОБА_1 звернулася із заявою до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якій просила зняти арешт з нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладено на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 43635715, виданий 10.06.2014, видавник: ОСОБА_2 , Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницька обл.; номер запису про обтяження: 5958011 та зняти арешт з нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45373521, виданий 10.11.2014, видавник: ОСОБА_2 , Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницька обл.; номер запису про обтяження: 7661671.

Листом № 48383 від 03.03.2025 року за підписом начальника відділу Шуляка В.О., їй було відмовлено у знятті накладених виконавчою службою арештів. У зазначеному листі вказано, що дослідити матеріали виконавчого провадження в рамках яких було внесено записи про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 не є можливим. Разом з тим, скаржник вважає, що всі підстави для зняття арештів є і всі документи до заяви про зняття арештів надано скаржником, однак орган ДВС надав відповідь, якою фактично відмовив у знятті арештів.

Ухвалою суду від 08.04.2025 року скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено судовий розгляд.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Павлюк С.М. подав до суду заяву, якою уточнив вимоги скарги, а саме відмовився від визнати незаконною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна, в іншій частині просив суд скаргу задовольнити та зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняття арешти з нерухомого майна, судовий розгляд скарги провести у відсутності сторони скаржника.

Представник Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитюк М.О. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомили.

Представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» адвокат Грабік М.С. подав до суду заяву про здійснення розгляду скарги у його відсутності, покладається на розсуд суду щодо її вирішення та повідомив, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не має жодних майнових претензій до позичальника та поручителя.

Дослідивши матеріали скарги із її уточненнями, цивільної справ 127/2-3512/2010, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді скарги судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Ленінським районним судом м. Вінниці у справі №2-3512/2010 ухвалено рішення від 14.07.2010 року, яким позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг за кредитним договором від 02.04.2008 р. №0 в сумі 356934,66 гривень а також 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700 гривень судового збору.

На підставі даного рішення Ленінським районним судом м. Вінниці видано виконавчий лист №2-3512/2010 від 28.01.2011.

Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції у рамках виконавчого провадження №43635715, що відкрито на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.06.2014 року, накладено арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що винесено постанову від 10.06.2014 року.

Згідно вказаної постанови накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 .

Поряд із цим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №389273753 від 01.08.2024 року, у реєстрі міститься також запис про обтяження за №7661671 від 12.11.2014 року на все майно ОСОБА_1 .

Наведене обтяження у вигляді арешту майна, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, оскільки, як стверджує скаржник та його представник на підставі договору №0/735540 про припинення зобов`язання переданням відступного від 12 грудня 2014 року укладеного між ТОВ «Кей-Колект» (Кредитор) та ОСОБА_4 (Боржник), сторони дійшли згоди про припинення первісних зобов`язань боржника, які виникли на підставі кредитного договору №0 від 02.04.2008 із всіма змінами та доповненнями, шляхом передачі боржником кредитору суми відступного до 13.12.2014 року (п. 1.1 Договору).

Отже, як встановлено судом, за результатами погашення заборгованості ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_4 видано повідомлення про анулювання боргу від 12.12.2014 року №143-15602. Дане повідомлення міститься також у матеріалах цивільної справи (а.с. 189).

Окрім того, у матеріалах цивільної справи міститься довідка №143-156-03 від 13.12.14 р. ТОВ «Кей-Колект», видана ОСОБА_4 , у якій вказано, що даною довідкою підтверджується, що станом на 13.12.2014 року позичальник ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за кредитним договором № 0 від 02.04.2008 року, право вимоги за яким було відступлено АТ «УкрСиббанк» на користь ТОВ «Кей-Колект», не має заборгованості перед ТОВ «Кей- Колект».

На підставі ухвали суду від 16.03.2015 року скасовано заходи забезпечення позову та знято арешт з всього рухомого і нерухомого майна що належить ОСОБА_4 , проживаючого в АДРЕСА_1 , в межах суми позову в розмірі 356934,66 грн, вжитих ухвалою Ленінського районного суду м Вінниці від 27 квітня 2010 року по справі №2-3512/10.

Окрім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2021 у даній справі (127/2-3512/10) також скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.04.2010 року у справі №2- 3512/10 та знято арешт з усього рухомого і нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 .

Наведене свідчить про те, що судом досліджено і перевірено факт повного виконання рішення суду і відсутності заборгованості, як у боржника ОСОБА_4 так і у поручителя ОСОБА_1 .

При цьому, як вбачається з фактичних обставин, борг анульовано 13.12.2014 року.

Водночас, виконавче провадження №45373521 завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна), про що винесено постанову від 24.12.2014, тобто після того, як рішення суду про стягнення заборгованості було фактично виконано, хоча арешти накладені в рамках ВП «№43635715 та ВП №45373521 залишаються чинними, що створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент анулювання заборгованості, а також на момент повернення ВД стягувачу), фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження (а не завершення і повернення виконавчого документу стягувачу).

Згідно частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент анулювання заборгованості, а також на момент повернення ВД стягувачу) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як передбачено частиною сьомою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент анулювання заборгованості, а також на момент повернення ВД стягувачу), у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Однак, орган державної виконавчої служби, вчинив виконавчу дію, що не відповідала обставинам і фактично повернув виконавчий документ стягувачу, замість того, щоб закінчити виконавче провадження згідно п. 8 ч. 1 статті 49 Закону і застосувати відповідні наслідки передбачені ст. 50, а також ч. 7 ст. 28 цього Закону.

Як встановлено в ході судового розгляду, пройшло вже 10 років, протягом яких виконавчий документ стягувачем до виконання не пред`являвся і протягом яких для примусового виконання рішення суду відсутні правові підстави.

При цьому, орган виконавчої служби не відкрив виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору і за інформацією про виконавчі провадження №№43635715 та 45373521 виконавчі документи, за якими дані провадження відкриті, повернуто стягувачеві.

Таким чином, арешти, накладені в рамках виконавчих проваджень залишаються чинними виключно внаслідок того, що орган виконавчої служби вчинив неправильну виконавчу дію і замість закінчення виконавчого провадження і звільнення майна з-під арешту, повернув виконавчий документ стягувачеві.

Вчинити коректну дію на даний час орган ДВС також не має правових підстав, як і відкрити провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, оскільки наразі виконавчі провадження за відповідним виконавчим листом відсутні.

Таким чином, протягом 10-ти років має місце порушення майнових прав заявника і для їх поновлення є необхідність зняти відповідні арешти.

У випадку арешту нерухомого майна прослідковується порушення Конституції України (ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним) та норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції встановлено, що право власності має фундаментальний характер. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.

Фактично ця стаття Першого протоколу складається з трьох частин. ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є положення про право мирно володіти своїм майном. Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». ч. 2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є заборона позбавлення власності інакше як у загально суспільних інтересах та на умовах, передбачених законом. В цій частині встановлюються підстави та обмеження можливого позбавлення права власності. ч. 3 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції визнається право держави контролювати здійснення права власності та вводити обмеження щодо такого права відповідно до загально суспільних інтересів та сплати податків або штрафів.

Тобто, у зв`язку з несвоєчасним зняттям арешту з нерухомого майна особи, відбулося порушення його основних прав та свобод, гарантованих не тільки на державному, а й на міжнародному рівнях.

ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, а тому має право звернутись зі скаргою на дії, бездіяльність або рішення державного виконавця в рамках вказаного виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Слід звернути увагу на правову позицію ВС у відповідних правовідносинах, що висловлена в постанові від 28 серпня 2024 року у справі № 947/36027/21: «В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом МЮУ 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу МЮУ 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованою в МЮУ 02.04.2012 за № 489/20802, ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 76-82, 89, 95, 133, 229, 258-260, 263, 353, 354, 355, 447-452 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», задовольнити.

Зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 43635715, виданий 10.06.2014, видавник: ОСОБА_2 , Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницька обл.; номер запису про обтяження: 5958011.

Зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45373521, виданий 10.11.2014, видавник: ОСОБА_2 , Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницька обл.; номер запису про обтяження: 7661671.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: