Провадження №2-др/522/77/25
02 квітня 2025 року м.Одеса
Приморський районний суд м.Одеси
у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Орез Валентина Павловича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей,
У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.
Рішенням суду від 06.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Представник ОСОБА_1 адвокат Орез В.П. 10.03.2025 року через систему Електронний суд надав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

З 10.03.2025 року по 14.03.2025 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці.

Матеріали заяви суддя отримала 17.03.2025 року.

Розгляд зазначеної заяви було призначено на 25.03.2025 року.

У судове засідання призначене на 25.03.2025 року учасники справи не з`явилася, розгляд справи відкладено на 02.04.2025 року.

У судове засідання призначене на 02.04.2025 року ОСОБА_1 не з`явилася, 28.03.2025 року представник позивачки адвокат Орез В.П. через систему Електронни й суд надав клопотання, в якому просив заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити, заяву просив розглядати за відсутністю сторони позивачки.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, 20.03.2025 року надав заяву, в якій просив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

В обґрунтування заяви зазначив, що позивачка не надає обґрунтування необхідності та/чи неминучості свого звернення за правничою допомогою. Так само не надає обґрунтування необхідності звернення до суду без жодних спроб використання інструментів досудового владнання перегляду/перерахунку розміру аліментів (в будь-якому вигляді). Тому вважає, що звернення за правничою допомогою було не з нагальної необхідності, а виключно з власного бажання.

02.04.2025 року ОСОБА_2 надав заяву, в якій позицію, викладену в заяві від 20.03.2025 року підтверджує в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутністю.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про да-ту, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, з урахуванням того, що суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці з 07.04.2025 року по 11.04.2025 року, датою складання повного тексту рішення є 14.04.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

Рішенням суду від 06.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 06.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 06.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Разом із позовною заявою представником позивачки було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та суми витрат на професійну правничу допомогу.

10.03.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Орез В.П. надав суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Згідно ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 22.12.2018 р. у справі № 826/856/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі.

Згідно з Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний суд зазначав, що у підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17 та від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Також згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 756/2051/16-ц.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Для надання правничої допомоги та представництва інтересів ОСОБА_1 з Адвокатом Орез В.П. було укладено 22.10.2024 року Договір №б/н про надання правової допомоги.

Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення від 10.03.2025 року, представником позивачки було надано Договір про надання правової допомоги від 22.10.2024 року, Опис виконаних робіт (наданих послуг) Адвокатом за Договором від 22.10.2024 року (Додаток від 07.03.2025 року до Договору про надання правової допомоги від 22.10.2024 року), за якими Клієнт підтверджує належне надання та отримання ним робіт (послуг) в повному обсязі (а.с.136, 137).

Згідно зазначеного Опису виконаних робіт (наданих послуг) за Договором від 22.10.2024 року, Адвокатом Орез В.П. надано правничу допомогу в наступній кількості:

- вивчення усіх наявних у Клієнта документів, пов`язаних із справою, підготовка попереднього плану дій на досягнення позитивного результату по справі ( задоволення позову), в тому числі, збір доказів, консультування з усіх питань, пов`язаних чи таких, що виникають із справою, надання рекомендацій;

- складання, узгодження з Клієнтом та подання 05.11.2024 року позовної заяви про збільшення розміру аліментів;

- участь в судових засіданнях суді першої інстанції 14.01.2025 року, 06.03.2025 року;

- підготовка, узгодження з Клієнтом та подання 27.11.2024 року клопотання про приєднання доказів;

- підготовка, узгодження з Клієнтом та подання 27.11.2024 року заперечень проти прийняття відзиву на позов;

- підготовка, узгодження з Клієнтом та подання 29.11.2024 року клопотання про відкладення попереднього судового засідання;

- підготовка, узгодження з Клієнтом та подання 03.12.2024 року клопотання про приєднання доказів, повідомлення про відсутність матеріалів в ел.справі.

Загальна вартість робіт за Договором складає 5 000,00 грн.

Клієнт підтверджує належне надання та отримання ним робіт (послуг) в повному обсязі (а.с.137).

Згідно п.1.1 Договору про надання правової допомоги №б/н від 22.10.2024 року, Адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу на умовах і в порядку, визначених Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Згідно п.1.2 Договору, вид правової допомоги, який Адвокат зобов`язаний надати в інтересах Клієнта, полягає у представництві інтересів Клієнта у спорі з ОСОБА_2 з приводу збільшення розміру аліментів. (а.с.136).

Відповідно до п.2 Договору, гонорар з урахуванням складності справи, її важливості та терміновості для Клієнта, кваліфікації і досвіду Адвоката, витраченого Адвокатом часу, розумності та інших чинників складає 5 000,00 грн., які сплачуються Клієнтом до подання Додатку.

Велика Палата ВС у своїй постанові від 19.02.2020р. по справі № 755/9215/15-ц роз`яснила, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту, тому твердження позивача є помилковими. Також зазначили, що «у позовному провадженні роль суду визначена як роль арбітра, який надає оцінку тим доказам і доводам, котрі наводяться сторонами у справі, і не може діяти на користь будь-якої зі сторін, і зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій із боку такої сторони».

У справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

Із заяви вбачається, що представник просить стягнути суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивачка понесла внаслідок розгляду справи за наданні ним позивачці послуги. Загальна вартість робіт за Договором становить 5 000,00 грн.

Під час розгляду справи представником позивачки адвокатом Орез В.П. було зазначено, що докази понесення судових витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом.

10.03.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Орез В.П. надав суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

20.03.2025 року Башкіров М.В. надавав суду заяву, в якій просив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000,00 грн. відмовити, оскільки позивачка не надає обґрунтування необхідності та/чи неминучості свого звернення за правничою допомогою. Так само не надає обґрунтування необхідності звернення до суду без жодних спроб використання інструментів досудового владнання перегляду/перерахунку розміру аліментів (в будь-якому вигляді). Тому вважає, що звернення за правничою допомогою було не з нагальної необхідності, а виключно з власного бажання.

Відповідно до Постанови ВС від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до Постанови ВС від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові ви-трат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на ком-пенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактич-ними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування при вирішення заяви сторони.

Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнена з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Представник позивачки просить стягнути витрати і за наступні дії:

- підготовка, узгодження з Клієнтом та подання 29.11.2024 року клопотання про відкладення попереднього судового засідання;

- підготовка, узгодження з Клієнтом та подання 03.12.2024 року клопотання про приєднання доказів, повідомлення про відсутність матеріалів в ел.справі.

Такі дії аналогічним чином входять у сутнісний зміст "представництво інтересів клієнта» з приводу збільшення аліментів та не входить до обсягу такої правової допомоги, що необхідна для досягнення позитивного результату та до складної справи.

Аналіз зазначених обставин не дає підстав вважати, що заявлені витрати відповідають критерію реальності, з огляду на сумнів щодо їх дійсності та необхідності. Тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Крім того, розмір заявлених витрат не відповідає критерію розумності, оскільки він за своєю суттю є стягненням таких витрат двічі за одні і ті самі послуги.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані представником позивачки, є підставою для часткового відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Суд не приймає до уваги доводи заяви ОСОБА_2 про те, що позивачкою не надано доказів необхідності звернення за правничою допомогою, оскільки зазначене не є підставою для відмови у стягненні правничої допомоги.

За викладених обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Орез В.П., виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

Керуючись ст.ст.4, 76-81, 133, 137, 141, 247, 258-260, 264, 268, 270, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постановити у справі додаткове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Орез Валентина Павловича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) понесенні судові витрати за надання правової (правничої) допомоги у розмірі 3 500 (три тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 14.04.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.