ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/270/25 Доповідач - Гірський Б.О.
У Х В А Л А

15 квітня 2025 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.,

суддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.,

розглянув матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2025 року до Тернопільського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на вищевказане судове рішення.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у даній справі, а ухвалою суду від 26 лютого 2025 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні в Тернопільському апеляційному суді на 11:00 год. 31 березня 2025 року.

Проте, після відкриття апеляційного провадження у даній справі і до початку розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегією суддів було встановлено, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог, викладених у статті 356 ЦПК України.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 24 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху і надано строк - 10 днів з дня отримання ухвали для належного оформлення апеляційної скарги та усунення її недоліків.

25 березня 2025 року Тернопільським апеляційним судом вказану ухвалу надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу: АДРЕСА_1 .

04 квітня 2025 року через засоби поштового зв`язку до Тернопільського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 .

Із змісту вказаної заяви вбачається, що позивач вимоги ухвали Тернопільського апеляційного суду від 25 березня 2025 року не виконав, і посилався на те, що відповідно до п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 та п. 22 ч. 1 ст. 5 та Закону України Про судовий збір він, як позивач у даній категорії справ звільнений від сплати судового збору.

Однак, зазначене не може свідчити про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору у спірних правовідносинах, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Апеляційний суд зазначає, що п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав.

Як вбачається зі змісту оскарженого судового рішення, предметом спору в даній справі є стягнення моральної шкоди, тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав ОСОБА_1 саме як військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту заявника у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Так, заявлені позовні вимоги не зачіпають порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, то судовий збір за подання апеляційної скарги у цій справі підлягає сплаті.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до правового висновку, викладеного в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 9901/70/20, пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто, встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17 зазначено, що відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно з відкритими та загальнодоступними даними Офіційного вебпорталу парламенту України, у березні 2020 року у Верховній Раді України зареєстрований проєкт Закону про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

До проєкту цього Закону було надано пояснювальну записку та висновки комітетів Верховної Ради України з яких вбачається, що метою цього законопроєкту було усунення суперечності, що буде сприяти приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність до вимог принципів верховенства права та правової визначеності. А саме запропоновано внести зміни до Закону України «Про судовий збір» в частині викладення пункту 13 частини першої статті 5 зазначеного Закону в такій редакції: «учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у всіх справах незалежно від характеру порушених прав».

Проте, Верховна Рада України не прийняла Закон про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

Тобто законодавець чітко визначив свою позицію щодо спірного питання.

Даний висновок підтверджується в ухвалі Верховного Суду від 03 липня 2024 року в справі № 567/79/23 на який посилався позивач у своїй заяві, а також кореспондується в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 567/79/23.

Системний аналіз наведених норм закону з урахуванням правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що у кожному випадку суди мають враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав особи, яка має статус учасника бойових дій.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору з посиланням на п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Також, у своїй заяві ОСОБА_1 посилається на п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якої визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Доказів настання для позивача вищезазначених обставин, які б слугували підставою для його звільнення від сплати судового збору при зверненні з таким позовом до суду, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає помилковим та відхиляє посилання позивача на відсутність в нього обов`язку сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2024 року та не приймає до уваги посилання заявника на п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 та п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом приписів частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо недоліки апеляційної скарги не усунуто у строк, встановлений судом, така апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Враховуючи, що позивачем у визначений судом термін, не виконано вимог статті 356 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.185, 357 ЦПК України суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2024 року вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.