Справа № 125/1498/24
Провадження № 22-ц/801/783/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

21 квітня 2025 рокуСправа № 125/1498/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Шемети Т. М., Панасюка О. С.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Бондаренко Вікторією Миколаївною, на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 13 січня 2025 року про внесення виправлень у рішення у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 , про встановлення факту постійно проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2024 року рішенням Барського районного суду Вінницької області вищевказану заяву задоволено повністю. Встановлено факт постійного спільного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

13 січня 2025 року ухвалою Барського районного суду Вінницької області постановлено виправити описку шляхом викладення рішення у новій редакції.

21 лютого 2025 року, вважаючи постановлену ухвалу від 13 січня 2025 року незаконною, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Бондаренко В.М., подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати.

27 лютого 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано вказану справу із Барського районного суду Вінницької області.

07 березня 2025 року з Барського районного суду Вінницької області надійшла зазначена цивільна справа для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

12 березня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано особі, яка подала апеляційну скаргу, строк протягом десяти днів із дня отримання копії цієї ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Барського районного суду Вінницької області від 13 січня 2025 року, у якій потрібно зазначити поважні причини для поновлення такого строку (за їх наявності) та надати докази на їх підтвердження.

При постановленні такої ухвали, апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга подана понад встановлені процесуальні строки, однак у скарзі апелянтом не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а зазначено лише, що про розгляд даної справи в суді першої інстанції вона не повідомлялась, при цьому повний текст ухвали від 13 січня 2025 року вона отримала 22 січня 2025 року під час ознайомлення із матеріалами справи.

17 березня 2025 року на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Бондаренко В.М. надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Барського районного суду Вінницької області від 13 січня 2025 року, яке мотивоване тим, що, на думку скаржника, ухвала про виправлення описки не підлягає оскарженню окремо від рішення суду в якому допущено помилку, тому скаржник вважає, що строк її оскарження поновлюється разом із самим рішенням. За таких обставин, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Апеляційний суд вважає, що наведенні скаржником обставини у поданому клопотанні не свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги на ухвалу суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та принципу остаточності судового рішення.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» констатував, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» наголошується, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин; при цьому, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У частині 1 ст. 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Так, згідно із п. 19 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.

При цьому, ухвала Барського районного суду Вінницької області від 13 січня 2025 року про внесення виправлень у рішення є саме такою ухвалою та може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Таким чином, твердження скаржника у поданому клопотанні про те, що ухвала про виправлення описки не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, в якому допущено помилку, а тому строк її оскарження поновлюється разом із самим рішенням, є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заінтересована особа ОСОБА_1 не була присутня під час постановлення оскаржуваної ухвали суду та доказів того, що її повідомляли про розгляд справи, немає. Копію оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 отримала 22 січня 2025 року під час ознайомлення із матеріалами справи, що підтверджується відміткою на відповідній заяві (а.с. 39).

Враховуючи неведені норми процесуального права, з апеляційною скаргою на ухвалу суду скаржник міг би звернутись протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції від 13 січня 2025 року про внесення виправлень у рішення подана до суду апеляційної інстанції лише 21 лютого 2025 року, тобто поза межами строку апеляційного оскарження.

За таких обставин, подавши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, представник ОСОБА_1 адвокат Бондаренко В.М. не навела та не надала достатніх доказів поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду.

Отже, недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 12 березня 2025 року, не усунуто, відтак у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Бондаренко Вікторією Миколаївною, на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 13 січня 2025 року про внесення виправлень у рішення у даній цивільній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О. В. Ковальчук

Судді: Т. М. Шемета

О. С. Панасюк