Справа №750/4123/24
Провадження №2/751/615/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Шульга В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кравченко В.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису №730 від 25 березня 2016 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача усі понесені документально підтверджені судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що певний період часу позивач - ОСОБА_1 , та відповідач - ОСОБА_2 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та побут, мали спільний бюджет, тобто фактично виконували права та обов`язки подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №730. Відомості в свідоцтві про народження дитини стосовно батька, були записані зі слів матері, позивача по справі, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Вказує, що з часом сторони зрозуміли, що є діаметрально протилежними людьми, мають різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, в зв`язку із чим сімейні відносини були припинені. Дитина народилася у позивача після розірвання стосунків. На даний час сторони проживають окремо одна від одної, спільне господарство не ведуть, будь-які сімейні стосунки не підтримують, відповідач батьком дитини себе не визнає. Дитина сторін проживає разом із позивачем по справі за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на повному утриманні своєї матері, що підтверджується, зокрема, витягом Менської міської ради Чернігівської області Корюківської області №1668/17-13 від 19 березня 2024 року, відповідач добровільно матеріальної допомоги дитині не надає. Так, обов`язки по забезпеченню інтересів дитини, її духовного і внутрішнього розвитку, освіти, виховання, лікування, тощо, повністю лежать на позивачу по справі - ОСОБА_1 . Відповідач по справі - ОСОБА_2 , матеріальної допомоги на забезпечення утримання спільної дитини не надавав та не бажає надавати, посилаючись на те, що він не є біологічним батьком дитини, а тому це не є його обов`язком.

Враховуючи викладені обставини, позивач з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, вимушена звернутися до суду з позовом про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька та стягнення аліментів.

Ухвалою судді від 20.05.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання (а.с. 29).

Ухвалою суду від 31.05.2024 року призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу (а.с. 38-39).

Ухвалою суду від 12.03.2025 року відновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням до суду з висновку експерта за результатами проведеної судово-медичної експертизи (а.с. 70).

18.03.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому повідомляє про визнання позовних вимог, викладених у позовній заяві під №№ 1 та 2 (визнання батьком та зобов`язання внести зміни до актового запису). Позовну вимогу про стягнення аліментів визнає частково. Стверджує, що не відповідає дійсності твердження позивача про відсутність у нього утриманців. Просить визначити розмір аліментів у частині 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) (а.с. 72-73).

Ухвалою суду від 26.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 101-102).

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Про час та місце його проведення повідомленні належним чином.

Від представника позивача до суду надійшла заява, у якій просить судовий розгляд проводити без участі сторони позивача. Заявлені позовні вимоги та клопотання сторони позивача підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Звертає увагу, що поданий стороною відповідача відзив проти позову було подано з пропуском строків, передбачених ч. 7 ст. 178 ЦПК України. Крім того, додані стороною відповідача до свого відзиву проти позову докази жодним чином не свідчать про наявність підстав для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини у сіх видів заробітку доходу відповідача, а також про наявність на його утриманні інших осіб (а.с. 108-109).

Відповідач надав до суду клопотання про проведення судового розгляду у його відсутність за наявними доказами (а.с. 110).

Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Додатково зазначають, що заперечень проти прийняття рішення не мають і покладаються на розсуд суду (а.с. 114).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Чернігові народилась ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , де матір`ю дитини зазначено ОСОБА_1 , а батьком - ОСОБА_4 (а.с. 16).

ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №3 від 25.03.2016 року, державна реєстрація народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою (а.с. 17).

Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері, у зв`язку із чим запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду.

Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Згідно з ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Відповідно до висновку експерта №103-177-2024, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel К at all "Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden" Stuttgart, 1971., біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено (а.с. 65-68).

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, у тому числі, висновок судової молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_2 з ймовірністю 99,99% являється батьком дитини ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо визнання батьківства із внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини.

З приводу позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Із ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України слідує, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем (матір`ю) та перебуває на її утриманні, відповідач є особою працездатного віку, має обов`язок щодо утримання дочки, .

При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем (матір`ю) та перебуває на її утриманні, відповідач є особою працездатного віку, має обов`язок щодо утримання дочки, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у відповідача інших утриманців, зокрема, малолітньої дитини від іншого шлюбу (а.с. 74), перебування дружини відповідача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 75, 76), тому керуючись статтями 181, 182, 184 СК України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягають до стягнення аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

А тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису №730 від 25 березня 2016 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши в графі «Відомості про батька» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко