Провадження № 2-др/752/78/25
у березні 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Гайдая О.Д. про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України, в якій він просить суд стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 19 000,00 грн.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу передано до провадження судді Слободянюк А.В. 21.03.2025.
В обґрунтування заяви представник зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 04.03.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків (шкоди) залишено без задоволення. Копію рішення представник відповідача отримав 12.03.2025 в суді. У відзиві адвокатом Гайдаєм О.Д. визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в Голосіївському районному суді міста Києва в розмірі 50 000 грн та зроблено заяву у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. Остаточний розмір судових витрат за період з 04.12.2024 по 12.03.2025 складає 19 000,00 грн. Вказаний розмір судових витрат відповідає критерію розумності, є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом роботами, обсягом та часом, витраченим на виконаних робіт/наданих послуг.
21.03.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від представника позивача Денисенко А.Л. надійшли заперечення на заяву відповідача про стягнення витрат у справі. Заперечення обґрунтовані тим, що представник відповідача звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат з пропуском строку, клопотання про надання додаткового строку не заявляв. Рішення суду представник відповідача Гайдай О.Д. мав отримати як адвокат в електронний кабінет 04.03.2025, коли і позивач ОСОБА_1 , оскільки є особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПК України, в обов`язковому порядку повинен мати електронний кабінет. Також договір про надання правничої допомоги укладено значно раніше ніж позивач звернулася до суду, що свідчить про існування правовідносин між ОСОБА_2 та адвокатом Гайдаєм О.Д. задовго до звернення із позовом в даній справі. Вартість робіт є безпідставно завищеною, просила зменшити їх до 3 000,00 грн та заяву залишити без розгляду.
Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частин другої, третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, суд дійшов висновків про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 04.03.2025 у справі №752/24696/24 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків (шкоди), залишено без задоволення.

Із матеріалів справи вбачається, що стороною відповідача у відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України у відзиві зазначено, що докази щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу будуть подані в строки, передбачені законом після ухвалення рішення судом.

Згідно розписки про отримання судового рішення, належним чином засвідчену копію повного тексту рішення представник відповідача адвокат Гайдай О.Д. отримав 12.03.2025 в суді.

Відомості про отримання судового рішення адвокатом в електронному кабінеті відсутні.

Із заявою про розподіл судових витрат представник відповідача адвокат Гайдай О.Д. звернувся до суду засобами поштового зв`язку 13.03.2025, тобто на наступний день після отримання рішення в суді, тобто в передбачений процесуальним законом строк.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача до суду подано заперечення на заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, в якій вказує, що заявлена сума 5000,00 грн є неспівмірною із обсягом наданих адвокатом послуг, відсутність належного вивчення умов договору та позовної заяви, відсутність належно проведеного контррозрахунку до відзиву, використання лише «концепції негативного доказу», оскільки судом при ухваленні рішення враховано лише заперечення представника відповідача щодо нарахування відсотків за договором поза межами строку кредитування, а рішення суду задоволено частково.

Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмові в позові - на позивача.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що представником відповідача адвокатом Гайлаєм О.Д. подано суду договір №07/09/2023 від 07.09.2023 про надання правової допомоги (юридичних послуг) адвокатом Гайдаєм О.Д. клієнту ОСОБА_2 .

Згідно п. 1.1. предметом договору є зокрема, здійснення захисту, представлення інтересів, а також надання іншої правової допомоги на умовах і в порядку визначеному цим договором, а клієнт зобов`язується оплачувати надання правової допомоги та фактичні видатки, необхідні для виконання договору.

Розділом 6 визначено розрахунки між сторонами. Згідно п. 6.1., 6.2. за надання правової допомоги клієнт погоджується сплачувати погоджений гонорар адвокату. В доповнення до гонорару клієнт сплачує всі понесені видатки адвокатом, які були необхідні для виконання цього договору. Гонорар за цим договором, зокрема, визначається сторонами за додатковими угодами до цього договору, які є невід`ємними його частинами.

Згідно п. 7.1. заключних положень договір укладений до 07.09.2024 з можливим продовженням терміну дії за погодженням сторін.

Додатковою угодою №1 від 07.09.2024 до Договору від 07.09.2023 №07/09/2023 про надання правової допомоги, зокрема, строк дії договору про надання правової допомоги продовжено до 08.09.2025. Вартість правової допомоги (гонорару) буде визначатись окремими актами.

Між Костіним О.В. та ОСОБА_3 складено акт №1 про виконання робіт відповідно до Договору про надання правничої допомоги №07/09/2023 від 07.09.2023 згідно якого з 04.12.2024 по 12.03.2025 адвокат надав, а клієнт прийняв відповідно до Договору про надання правничої допомоги №07/09/2023 від 07.09.2023 послуги у справі №752/24696/24 яка розглядається Голосіївським районним судом м. Києва на загальну суму 22 000,00 грн

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 12.03.2025 ОСОБА_2 сплачено за Договором №07/09/2023 від 07.09.2023, додатковою угодою №1 від 07.09.2024, актом виконаних робіт №1 від 12.03.2025 до договору №07/09/2023 від 07.09.2023 гонорар 22 000,00 грн.

Враховуючи викладене, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, та подання стороною позивача заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, а також оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи та предмет позову, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог представника відповідача шляхом ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 164, 270 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача адвоката Гайдая Олександра Дмитровича про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №752/24696/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків (шкоди), задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі №752/24696/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків (шкоди).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або через суд першої інстанції.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Слободянюк