Справа № 143/758/24
Провадження № 22-ц/801/687/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол М. П.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 рокуСправа № 143/758/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С. Г.,

суддів: Рибчинського В. П.,Сопруна В.В.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 09 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гуцола М. П., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» до звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 16.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (далі - ТОВ «Слон кредит») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №823470, згідно умов якого ТОВ «Слон кредит» надало відповідачу кредит в сумі 20 000 грн з кінцевим терміном повернення 16.02.2025 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строк і у порядку ,передбаченому договором. Зазначає, що ТОВ «Слон кредит» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору. 28.08.2023 між ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Слон кредит» укладено договір факторингу №2808-23, згідно якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Діджи фінанс» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №823470 від 16.02.2022. Відповідач належним чином не виконала узяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим, станом на 15 листопада 2023 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 50 249,59 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 20 000 грн та заборгованість за відсотками 30 249,59 грн. Відповідачу 15.11.2023 було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості. Просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №823470 від 16.02.2022 у розмірі 50 249,59 грн ,судовий збір - 2 422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Заочним рішенням Погребищенського міськрайонного суду Вінницької області від 09 січня 2025 в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ТОВ «Діджи фінанс» просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що відповідачка отримала кошти за кредитним договором , тривалий час виконувала умови договору та не оспорювала його дійсність. Суд не врахував, що у даному випадку діє презумпція умов правочину, а оскільки договір у встановленому законом порядку не визнаний судом недійсним, тому має виконуватись сторонами,

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що 16.02.2022 між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №823470 про надання споживчого кредиту на суму 25 000 грн з кінцевим терміном повернення 16.02.2025 року (а. с. 39-42)..Пунктом 1.5. договору, передбачено, що тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 190,99 % річних (п. 1.7 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 73 724,43 грн (п. 1.8 договору).

Згідно п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування:- у розмірі 20 000 грн на поточний рахунок споживача № НОМЕР_1 в АТ «Аккорд Банк» через (транзитний рахунок) НОМЕР_2 в АТ «Аккорд Банк», код банку 380634. - у розмірі 5 000 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до умов п. 3.5. договору. Згідно з п 2.4. договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту в порядку передбаченому п. 2.1 договору.

Відповідно до п. 9.3. договору з метою укладення договору, зі сторони товариства договір підписується аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, а зі сторони споживача власноручним підписом.

Підписуючи цей договір, споживач підтвердила, що: перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч.1, 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг та розміщена на Веб - сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», що розміщені на Веб сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися».

Зі змісту заяви-анкети вбачається ,що ОСОБА_1 зазначила адресу її проживання, паспортні дані, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, що є підтвердженням здійсненої нею процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.43-44).

Паспорт споживчого кредиту містить всі істотні умови кредиту, а саме: суму кредиту 25 000 грн, строк кредитування - 1096 днів, відсоткову ставку - 85% річних, відсоткову ставку за перший день користування кредитом - 25% в день (9125% річних), реальну річну відсоткову ставку 190,99% та порядок повернення кредиту. Паспорт також містить відмітку про підписання його відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 44).

Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №823470 від 16.02.2022, сторони погодили дату видачі кредиту - 16.02.2022 та дати платежів (останній платіж 16.02.2025), чисту суму кредиту, що становить 68 724,43 грн та щомісячні суми погашення кредиту, відсоток за перший день користування кредитом у розмірі та суми процентів за користування кредитом (а.с. 45).

Платіжним дорученням № 16224 від 16.02.2022 ТОВ «Слон кредит» було здійснено перерахунок коштів ОСОБА_1 у сумі 20 000 грн на рахунок НОМЕР_2 , з призначенням платежу - перерахування коштів згідно кредитного договору №823470 від 16.02.2022 (а.с. 17).

28.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 2808-23,згідно якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.4.1. цього договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимогу формі наведеної в додатку №1 до цього договору, за умови виконання фактором вимоги перерахування сум грошових коштів.

Відповідно до п. 5.1.1. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язаний в строк до 60 робочих днів з моменту набрання реєстром прав вимог чинності передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, що підтверджують право вимоги, типовий перелік та вимоги до оформлення яких наведені в додатку № 2 до цього договору, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі, що підписується уповноваженими представниками сторін. Фактором у даному договорі виступив позивач.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив із того, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, згідно ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування». У позивача не виникло право дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ним було завчасно направлено ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення нею коштів , відповідачем таку вимогу було отримано, а , відтак, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував усіх обставин справи та не правильно застосував норми матеріального права , є безпідставними.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", споживач - це фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.

Споживчий кредит це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт11 частини1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування")

За змістом ч. 4 ст.16 ЗУ "Про споживче кредитування", у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 .05.2020 у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що "визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Враховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 ЗУ "Про споживче кредитування", суд приходить до висновку, що у банку не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу було отримано".

Оскільки кредитний договір є споживчим, наданим на придбання житла, то зазначений правовий висновок підлягає застосуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Виходячи із зазначених норм права та вимог Договору, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку, оскільки загальний зміст поняття "повідомлення" передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

Такий правовий висновок у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц (провадження № 61-21032св18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св19), від 17 березня 2021 року у справі № 361/1488/19 (провадження № 61-6141св20).

Між тим, матеріали справи не містять доказів вручення відповідачам досудової вимоги щодо дострокового виконання договірних зобов`язань, передбачених умовами договору.

Позивачем до суду не надано доказів виконання ним вимог п. 4.1 Договору про споживчий кредит № 823470 від 16.02.2022 та вручення позичальнику ОСОБА_1 вимоги банку про дострокове повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів строк сплати яких не настав.

Приєднаний до позовної заяви лист №-АВ від 15.11.2023 (а.с.13) не може вважатись належнисм доказом направлення та отримання відповідачем досудової вимоги кредитора про дострокове повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, строк сплати яких не настав, оскільки лист надісланий за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як згідно з відомостями з Реєстру територіальної громади від 16.09.2024 , зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Крім цього вказаний лист від імені ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був виготовлений на бланку адвоката Міньковської А.В. і підписанпй нею як представником вказаного товариства .Однак остання лише 11.12.2023 уклала з ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» договір про надання правової допомоги № 42649746,а тому на час направлення листа 15.11.2023 не мала від товариства жодних повноважень. (а.с. 23)

Тобто ,лист від 15 листопада 2023 року не можна розцінювати як доказ виконання досудової вимоги ТОВ ««ДІДЖИ ФІНАНС» щодо боржника ОСОБА_1 .

За таких обставин, правильним є висновок суду про недоведеність позивачем факту належного повідомлення відповідача про необхідність сплати виниклої заборгованості за кредитом, з урахуванням майбутніх платежів на строк дії кредиту до 16.02.2025 року.

Крім цього, згідно з ч.ч.1,4 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності, закріплений у ст. 12 ЦПК, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові тощо).

За правилами, встановленими ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Звертаючись з позовом до суду, позивач стверджував , що згідно умов укладеного з первісним кредитором договору факторингу від 28.08.2023 №2808-23,до нього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором.

Разом з цим, наданий позивачем витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу не є достовірними доказом переходу до нього прав грошової вимоги, оскільки він не відповідає формі, затвердженій сторонами у якості додатку №1 до договору факторингу від 28.08.2023 №2808-23 , не містить порядкового номеру під яким ц списку знаходиться боржник та він не засвідчений печатками сторін. Фактично доданий витяг є формою документу, що надрукований позивачем та підписаний його представником, але не є заповненим згідно Форми і не містить конкретних відомостей , не є ідентичним копії оригінального документа.

Позивачем також не надано і матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати ним первісному кредитору придбаних прав вимоги, що згідно закону є необхідними доказами переходу права грошової вимоги до позивача за договором факторингу від 28.08.2023 №2808-23 .

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено правові висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Суд бере до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за якими набуває новий кредитор.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).

Отже, позивачем достовірними і достатніми доказами не підтверджено факт переходу до нього і набуття від первісних кредиторів прав вимоги за вказаними кредитними договорами ,а відповідно, і правомірність заявлених саме ним вимог.

Інших доводів апеляційна скарга не містить, а ті доводи, що викладені в апеляційній скарзі , правильні висновки суду не спростовують .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 09 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: В. П. Рибчинський

В. В. Сопрун