провадження № 22-ц/824/7360/2025
головуючий у суді І інстанції Шаповалова К.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ТОВ "Євро-Реконструкція" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначав, що у зв`язку із несплатою відповідачами коштів по наданню послуг з постачання гарячої води за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_1 , у них виникла заборгованість, яка із врахуванням інфляційної складової боргу та 3% річних від суми боргу, складає 37 976, 51 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь у судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року позовні вимоги ТОВ"Євро-Реконструкція" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ«Євро-Реконструкція» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги гарячого водопостачання у розмірі 28118,24 грн, 3% річних у розмірі 2167,12 грн та інфляційні втрати у розмірі 7691,15 грн, а всього - 37 976, 51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір за подання позову до суду в розмірі 3 028 грн, а саме: по 757 грн з кожного відповідача.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідач-1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції, не отримувала ухвали суду про відкриття провадження у справі, не отримувала копії позовної заяви з додатками, внаслідок чого не мала можливості реалізувати свої процесуальні права, в тому числі подати докази по справі, подати заяву про застосування строку позовної давності, скористатися послугами адвоката, тощо. Вказує, що повернення повістки про виклик до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування учасника справи про час і місце розгляду.

Зазначає, що в Довідці про нарахування та сплату комунальних послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» взагалі не зазначено, за яку кількість гарячої води нараховано сумукоштівдооплати, а просто вказано сума без будь-якого обґрунтування. Вказує, що також в Довідці про нарахування та сплату комунальних послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» взагалі не зазначено тариф на гарячу воду, за який проводилось нарахування.

Звертає увагу, що починаючи з серпня 2017 року нарахування постачання гарячої води здійснювалось на підставі індивідуального лічильника, а починаючи з жовтня 2019 року нарахування постачання гарячої води здійснювалось по нормі, а потім знову з березня 2023 року нарахування постачання гарячої води здійснювалось на підставі індивідуального лічильника. Будь-якого обґрунтування такого нарахування постачання гарячої води у рішенні суду не вказано.

Зазначає, що позивачем не відображено в довідці про нарахування та сплату комунальних послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» всіх оплат, які були здійснені відповідачем, зокрема не відображено:оплата за березень 2019 року в сумі 481,68 грн;оплата за квітень 2020 року в сумі 323,20 грн;оплата за листопад 2020 року в сумі 405 грн.

Вважає, що позивачем здійснено нарахування постачання гарячої води всупереч положенням ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», не вказано про кількість гарячої води, яка була спожита, не вказано про тариф, який застосовується для розрахунку, не враховано всіх платежів, а відтак розрахунок заборгованості за постачання гарячої води є необґрунтованим та незаконним.

Також відповідач-1 заявляє про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме за надання послуг з постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 за період з 1 серпня 2017 року по 1 червня 2024 року в розмірі 28 118,24 грн, 3% річних в розмірі 2 167,12 грн, інфляційних втрат в розмірі 7 691,15 грн.

Вказує, що оскільки, позивач звернувся із позовною заявою до суду 16 серпня 2024року, то позовні вимоги обмежуються загальним строком позовної давності, а саме з 16 серпня 2021року по 16 серпня 2024 року.

Наголошує, що станом на 1 червня 2024 року заборгованість за послуги гарячого водопостачання відсутня, а навіть наявна переплата в розмірі 651,12 грн (16 447,91 грн - 7 221,36 грн - 9 877,67 грн = - 651,12 грн).

Вказує, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані до 16 серпня 2021 року не підлягають задоволенню з огляду на пропуск строку позовної давності. Позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані з 16 серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року не підлягають задоволенню з огляду на відсутність заборгованості за послуги.

18 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ "Євро-Реконструкція" - Гречан М.В., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу.

Зазначає, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» при визначенні суми боргу врахувало всі проплати, що були здійснені за о/р НОМЕР_1 .

Вказує, що до 8 липня 2021 року тарифи на послугу з централізованого опалення для ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» встановлювалися Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), а з 8 липня 2021 року Розпорядженнями Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а саме Розпорядженням КМДА № 2610 від 15 грудня 2021 року, Розпорядженнями КМВА № 508 від 22 квітня 2022 року, № 674 від 30 вересня 2022 року, № 761 від 29 вересня 2023 року.

Звертає увагу, що оскільки з 12 березня 2017 року строк позовної давності спочатку був продовжений, а потім призупинений, відтак, наслідки спливу строків позовної давності не можуть бути застосовані Київським апеляційним судом.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У апеляційній скарзі відповідач вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи.

Так, перевіряючи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права встановлено наступне.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, матеріалами справи встановлено, що у серпні 2024 року ТОВ "Євро-Реконструкція" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

28 серпня 2024 року до суду першої інстанції з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" надійшла інформація стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачів, яка була витребувана судом для належного повідомлення учасників справи.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 4 вересня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження, надано відповідачу строк 15 днів з моменту отримання ухвали для надання своїх заперечень (а.с. 30-31).

27 вересня 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва направлено на поштову адресу відповідачів копію ухвали та позовної заяви (а.с. 33).

Відповідно до рекомендованого повідомлення, поштова кореспонденція направлена на адресу ОСОБА_1 повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.34).

6 листопада 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва було повторно направлено на поштову адресу відповідачів копію ухвали та позовної заяви (а.с. 46).

Відповідно до рекомендованого повідомлення, поштова кореспонденція направлена на адресу ОСОБА_1 знову повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.47-48).

ЄСПЛ у рішенні від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» зазначав, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи. Статтю 6 Конвенції не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму обслуговування судової кореспонденції. Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи. Тим не менш, загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу. Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні.

У справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) ЄСПЛ вказав, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, як вже було встановлено вище у цій справі, Дарницьким районним судом міста Києва направлялись на поштову адресу відповідача: АДРЕСА_1 копія ухвали та позовної заяви, однак поштова кореспонденція направлена на адресу ОСОБА_1 знову повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, апеляційним судом встановлено, що адреса, на яку суд першої інстанції направляв поштову кореспонденцію, також вказана відповідачкою у апеляційній скарзі.

Таким чином, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною, як адреса для листування.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права у зв`язку із неналежним повідомлення відповідача ОСОБА_1 .

При цьому, стороні відповідача надано право щодо оскарження судового рішення та висловлення своїх заперечень щодо правильності висновків суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що згідно наданої позивачем довідки, заборгованість відповідачів за послуги з постачання гарячої води на 1 червня 2024 року становить 28 118, 24 грн, відповідачами не надано суду заперечень щодо наданих/отриманих послуг, відсутність обов`язку щодо сплати коштів за надані послуги, відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг чи наявність її у меншому розмірі, ніж визначено позивачем, а тому суд вважав, що такі вимоги позову підлягають задоволенню.

Також суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів нарахованих у період до 23 лютого 2022 року 3% річних у розмірі 2167, 12 грн та інфляційних втрат у розмірі 7691, 15 грн, оскільки вірність здійсненого нарахування позивачем, відповідачами не спростована, він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Надання послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_2 здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»на підставі ліцензії від 1 червня 2012 року № 198.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 даного будинку та є споживачами зазначених послуг.

Звертаючись із позовом до суду позивач вказував, що відповідачі у період з серпня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, внаслідокчого у відповідачів станом на 1 червня 2024 року утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 28 118, 24.

Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також 3% річних та інфляційні втрати, через порушення умов та строків внесення оплати за отримання відповідачами послуги.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ (діяв до 1 травня 2019 року), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 1 травня 2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 №630 (далі - «Правил»), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 №572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

23 липня 2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 6 серпня 2014 року (№ 111 (4511)).

Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач(орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII).

За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, Постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1182 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та попових договорів про надання послуг з постачання гарячої води" та Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії".

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки згідно наданої позивачем довідки, заборгованість відповідачів за послуги з постачання гарячої води на 1 червня 2024 року становить 28 118, 24, яка доведена позивачем належними та допустимими доказами, тому така заборгованість підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду про стягнення з відповідачів нарахованих у період до 23 лютого 2022 року 3% річних у розмірі 2167, 12 грн та інфляційних втрат у розмірі 7691, 15 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про порядок нарахування коштів за послугу з постачання гарячої води протягом спірного періоду.

Так, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» надав деталізований розрахунок суми боргу за послугу з постачання гарячої води, який містить відомості, яким чином позивач визначив щомісячну суму коштів до сплати, які тарифи ним застосовувались, яка кількість спожитої води враховувалась, з чого позивач виходив, визначаючи саме такий розмір щомісячних споживання гарячої води відповідачам. Крім того, як зазначає позивач, деталізовані відомості про порядок нарахування коштів протягом спірного періоду відображені в квитанціях (рахунках на оплату), що направлялись позивачем протягом спірного періоду на адресу споживання комунальних послуг відповідачів, - обсяг м куб. (Гкал) спожитої послуги, тариф, порядок нарахування (засіб обліку чи норма споживання), кількість осіб та інші відомості.

Для здійснення нарахувань на підставі показників індивідуального (розподільного) засобу обліку гарячої води, споживачам необхідно дотримуватись правил користування індивідуальними засобами обліку води, а саме: індивідуальний засіб обліку гарячої води обов`язково має бути прийнятий на абонентський облік надавача послуг, опломбований надавачем послуг, вчасно повірений, а показники щомісяця мають передаватись до теплопостачальної організації.

Як вбачається із Заяви-приєднання від 14 березня 2023 року до індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води (наявна в матеріалах справи а.с.11) квартира АДРЕСА_4 обладнана індивідуальним (розподільним) засобом обліку гарячої води заводський № 2001-316768.

Як вбачається з Акта пломбування засобу(ів) обліку, засіб обліку ТАКТ заводський №316768опломбовано та прийнято на абонентський облік ТОВ «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ» з 16 березня 2023 року на період до дати закінчення терміну періодичної повірки засобу(ів) обліку.

Як зазначає позивач, в березні 2023 року ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦ1Я» отримало від споживача Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 25 серпня 2021 року та Акт надання послуг до Договору про надання послуг з повірки засобів обліку води № 289995 (наявні в матеріалах справи), відповідно до яких індивідуальний (розподільний) засіб обліку гарячої води заводський №2001-316768 з 25 серпня 2021 рокує повіреним, відповідає вимогам ДСТУ 3580,а також зафіксовано показник на рівні 01033 м куб.

Таким чином, за період з серпня 2017 року по лютий 2023 року нарахування здійснювалось за встановленою нормою споживання відповідно до 4 зареєстрованих/фактично проживаючих осіб у квартирі, в березні 2023 року був здійснений перерахунок нарахованих коштів (вбачається з розрахунку заборгованості) за нормою споживання за період з 25 серпня 2021 року по лютий 2023 року (знято норму споживання за період, коли індивідуальний засіб обліку гарячої води заводський №2001- 316768 був повірений відповідно до Свідоцтва про повірку від 25 серпня 2021 року), за період з березня 2023 року по травень 2024 року нарахування здійснювалось на підставі показників індивідуального засобу обліку гарячої води, встановленого в квартирі (акт звірки по показниках індивідуального лічильника ГВП).

Також з листопада 2021 року по особовому рахунку відповідачів нараховуються витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ).

Згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від22 листопада 2018 року №315 далі - Методика розподілу), в кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідний обсяг теплової енергії визначається з урахуванням місця приготування гарячої води (у будинку або поза його межами) та наявності циркуляції та визначається як відповідна частка від обсягу теплової енергії використаної на приготування гарячої води: за умови наявності циркуляції - 20 %; при непрацюючій циркуляції - 10 %.

За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку.

Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідно до п. 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМ України від 11 грудня 2019 р. №1182 споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Згідно пп. 1 1, 12 п. 40 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, затвердженого постановою КМ України від 11 грудня 2019 р. №1182 (в редакції постанови КМ України від 8 вересня 2021 р. № 1023, далі - Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води № 1182) право споживача на відключитися від систем (мереж) постачання гарячої води (відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169), на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Відповідно до пп. 11 п. 41 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води № 1182 споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) постачання гарячої води в установленому законодавством порядкувідшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу.

У період з серпня 2017 року до 25 серпня 2021 року ТОВ «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ» здійснювало нарахування коштів за послугу з постачання гарячої води відповідачам як споживачам, приміщення яких не оснащене вузлом розподільного (індивідуального) обліку, адже:договір про надання комунальних послуг з мешканцями квартири не укладався (в якому містилися б відомості про наявний індивідуальний (розподільний) засіб обліку гарячої води в квартирі); відповідачі не зверталися до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» для взяття на абонентській» облік та опломбування індивідуального засобу обліку гарячої води (відповідні докази відсутні й в матеріалах справи); документи, які підтверджують те, що індивідуальний засіб обліку гарячої води був повірений відсутні (відповідні докази відсутні й в матеріалах справи); документи, які підтверджують те, що індивідуальний засіб обліку гарячої води був на абонентському обліку та опломбований представниками ТОВ «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ» в матеріалах справи відсутні, як і докази передачі-прийняття позивачем показників індивідуального засобу обліку.

Відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, зареєстрованим у Мінюсті 01.11.2016 за № 1417/29547, для лічильників води та тепло лічильників установлено міжповірочний інтервал - 4 роки. Згідно підпункту 3 пункту 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектувати, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів, а відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті абонентський облік вузла обліку - процедура реєстрації та періодичний огляд вузлів обліку для використання показань вузлів обліку з метою комерційного або розподільного обліку.

Відповідно до Розділу 111 Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України № 270 від 12.10.2018 року вузолрозподільного обліку прилад - розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна).

З дати складання акта про прийняття вузла розподільного обліку (приладу -розподілювача теплової енергії) на абонентський облік такий вузол (прилад - розподілювач теплової енергії) є прийнятим виконавцем відповідної комунальної послуги (визначеною власником (співвласниками) будівлі іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї.

Таким чином, для здійснення нарахувань на підставі показників індивідуального (розподільного) засобу обліку гарячої води, споживачам необхідно дотримуватись правил користування індивідуальними засобами обліку води, а саме: індивідуальні засоби обліку гарячої води обов`язково мають бути прийняті на абонентський облік надавача послуг, опломбовані надавачем послуг, вчасно повірені, а їхні показники щомісяця мають передаватись до теплопостачальної організації.

Нарахування плати за спожиту послугу за показниками індивідуального засобу обліку гарячої води, який не прийнятий на абонентський облік та/або неповіреннй, не передбачено діючим законодавством.

Щодо доводів апеляційної скарги про здійснені оплати за послугу з постачання гарячої води.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» при визначенні суми боргу врахувало всі проплати, що були здійснені за о/р НОМЕР_1 .

Так, зазначена в апеляційній скарзі «оплата за березень 2019 року в сумі 481,68 грн» врахована в розрахунку заборгованості в графі за квітень 2019 року.Зазначена в апеляційній скарзі «оплата за квітень 2020 року в сумі 323,20 грн» врахована в розрахунку заборгованості в графі за травень 2020 року: було дві оплати, - 29.04.2020 в розмірі 323,20 грн та 14.05.2020 в розмірі 162,60 грн, що разом становить 485,80 грн. Зазначена в апеляційній скарзі «оплата за листопад 2020року в сумі 405,00 грн» врахована в розрахунку заборгованості в графі за грудень 2020 року: було дві оплати, - 27.1 1.2020 в розмірі 405,00 грн та 24.12.2020 в розмірі 243,00 грн, що разом становить 648,00 грн.

Щодо доводів про тарифи на послугу з постачання гарячої води, які застосовував позивач протягом спірного періоду.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» самостійно не визначає та не встановлює споживачам послуг тарифи за надані послуги.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1820 від 11.12.2018, № 77 від 14.01.2020, № 623 від 17 березня 2020, № 2246 від 30.11.2020, № 40 від 13.01.2021 та іншими, які офіційно опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», установлено тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ТОВ «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ», яке є виконавцем цих послуг. Дані постанови є загальнодоступними та розміщені в офіційних джерелах, зокрема, веб-сайтах НКРЕКП та Верховної Ради України.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1085 від 07.07.2021 (яка набрала законної сили 08.07.2021) «Про затвердження Змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання», встановлення ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» тарифів на теплову енергію, а також на послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води здійснюється (Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, до 08.07.2021року тарифи на послугу з централізованого опалення для ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» встановлювалися Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП),а з 08.07.2021 року Розпорядженнями Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а саме Розпорядженням КМДА № 2610 від 15.12.2021, Розпорядженнями КМВА № 508 від 22.04.2022, № 674 від 30.09.2022, № 761 від 29.09.2023.

Додатково слід зазначити, що тариф на послугу з постачання теплової енергії 1 Гкал = 1408,27 з ПДВ (для потреб населення) та тариф на послугу з постачання гарячої води 1 м3 = 75,96 грн з ПДВ, які встановлено постановою НКРЕКП від 13.01.2021 № 40, якою внесено зміни до постанови НКРЕКП від 14.01.2020 № 77, діють протягом дії воєнного стану в Україні та протягом шести місяців після місяця, в якому буде воєнний стан припинено або скасовано.

Встановлені для ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» тарифи є обов`язковими для застосування незалежно від волевиявлення виконавців комунальних послуг та/або споживачів.

Враховуючи принципи верховенства права та змагальності сторін, стандарту доказування «більшої вірогідності», стороні відповідачів для спростування наявних розрахунків заборгованості позивача необхідно було надати свою версію розрахунку (контррозрахунок), або свою версію, наприклад, які тарифи мали б застосовуватись тощо. І тільки в такому разі розрахунки заборгованості позивача можуть вважатися такими, які ставляться під сумнів, адже спростуванням є: контррозрахунок заборгованості або належні, допустимі та достатні докази, які спростовують розрахунок повністю або частково.

Натомість, спростуванням розміру заборгованості точно не є його звичайне заперечення, яке не ґрунтується на доказах, а базується на нічим не підтверджених суб`єктивних міркуваннях.

Всі чинники, якими користувався позивач при визначенні щомісячної суми коштів до сплати за комунальні послуги, є у вільному доступі для відповідачів: нормативно-правові акти, формули розрахунків, кількість зареєстрованих/проживаючих осіб у квартирі, розмір встановлених тарифів, розмір встановленої норми споживання, показники засобів обліку, опалювальна площа квартири тощо.

Необхідність пред`явлення контррозрахунку при спростуванні розрахунку заборгованості, підтверджується усталеною судовою практикою, зокрема, постановою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року по справі № 757/29813/17-ц, де було звернуто увагу на необхідність відповідачем вчинення дій щодо надання доказів на спростування заявленої позивачем заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність застосування судом наслідків пропуску позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 06.12.2023 по справі №212/10834/21 було зроблено наступний висновок, що з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017року.

Згідно з ч. 2. З ст. 263 ЦК України у разі виникнення обставин для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУШ-19 Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 був введений карантин (дата набрання чинності 12.03.2020), дія якого неодноразово продовжувалась відповідними постановами КМ України до 30.06.2023.

У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 р. у справі №679/1136/21 зазначено, що у п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин, який продовжений до 31 серпня 2021 року. Тобто строки, визначені ст. ст. 257. 258 ЦК України, були продовжені на час карантину, а тому слідує, що на момент звернення позивача з цим позовом, строк позовної давності не закінчився.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Законом України від 15.03.2022 р. №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності, зокрема, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, який з-поміж іншого передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності встановлені, ст. 257-259 ЦК України.

Так, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

У зв`язку з військовою агресією проти України указом Президента від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними указами Президента України, крайнім з яких є указ Президента України від 14.01.2025 № 26/2025, що затверджено Законом від 15.01.2025 № 4220-1Х, який продовжує дію воєнного стану до 09.05.2025.

Отже, керуючись п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки карантин почався на території України від 12 березня 2020 року, а воєнний стан - від 24 лютого 2022 року, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 12 березня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану.

Таким чином, оскільки з 12 березня 2017 року строк позовної давності спочатку був продовжений, а потім призупинений, відтак, наслідки спливу строків позовної давності не можуть бути застосовані апеляційним судом.

З урахуванням наведеного, колегія апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба