Справа № 752/5273/17
Провадження № 4-с/752/65/25
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 , на бездіяльність Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс",

в с т а н о в и в :

представник скаржника ОСОБА_1 , адвокат Цвєтов Д.А., звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у нескасуванні постанов винесених у межах виконавчого провадження НОМЕР_4 на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2022 по справі "752/5273/17, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 581 835,69 грн, додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 173,70 грн та мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 195,30 грн та винесені на їх примусове виконання постанов про відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_1 від 02.08.2021, НОМЕР_2 від 02.08.2021 та НОМЕР_3 від 02.07.2021 відповідно.

Суддя, вивчивши скаргу та додані до неї документи, прийшов до висновку, що дана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Встановлено, що 19.02.2020 на виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2017 у справі №752/5273/17 видано виконавчий лист у цивільній справі №752/5273/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Софійський"" до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2020 замінено стягувача - ПАТ "Банк "Софійський"" на ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" у виконавчому провадженні по виконанню заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2017 у справі №752/5273/17.

02.08.2021 державним виконавцем Голосіївської ДВС винесено постанову про повернення виконавчого документу за заявою стягувача для передачі приватному виконавцю.

24.11.2021 постановою приватного виконавця виконавчий лист було повернено стягувачу за його заявою.

10.06.2022 по справі №752/5273/17 виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню.

Разом з цим, на примусовому виконанні у Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають виконавчі провадження винесені у межах виконавчого провадження НОМЕР_4 на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2022 по справі № 752/5273/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 581 835,69 грн, додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 173,70 грн та мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 195,30 та винесені на їх примусове виконання постанови про відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_1 від 02.08.2021, НОМЕР_2 від 02.08.2021 та НОМЕР_3 від 02.07.2021 відповідно.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 ч. 1,2 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Зі скарги ОСОБА_1 вбачається, що предметом оскарження є постанови державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у межах виконавчого провадження НОМЕР_4, які скаржник просить зобов`язати посадових осіб виконавчої служби скасувати, зокрема:

-постанову від 02.08.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави на виконавчий збір розмірі 581 835,69 грн, а також винесену на її примусове виконання постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1;

-постанову від 02.08.2021 про стягнення з ОСОБА_1 додаткові витрати виконавчого провадження у розмірі 173,70 грн, а також винесену на її примусове виконання постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2;

-постанову від 02.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 195,30 грн, а також винесену на її примусове виконання постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку ЦПК України, оскільки даний спір між сторонами має бути розглянутий адміністративним судом за правилами КАС України.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження іпримусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону№ 1404-VIII передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби урегульований у статті 74 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону № 1404-VIII).

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, був визначений у розділі VII ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Скаржником оскаржуються постанови про стягнення виконавчого збору, додаткових витрат виконавчого провадження та мінімальних витрат виконавчого провадження, винесених старшим державним виконавцем Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Полінським В.А. у виконавчих провадженнях НОМЕР_1 від 02.08.2021, НОМЕР_2 від 02.08.2021 та НОМЕР_3 від 02.07.2021 відповідно, тобто виконавчі документи, видані іншими, ніж суд, органами та посадовими особами.

У статті 74 Закону № 1404-VІІІ розмежовано юрисдикцію спору за об`єктом оскарження. Якщо оскаржується рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання саме судового рішення, то спір підлягає розгляду у суді, який видав виконавчий документ (частина перша цієї статті). У разі оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо безпосередньо виконання рішень інших органів (посадових осіб) виконавця, спір розглядається у порядку адміністративного судочинства (фрагмент частини другої цієї статті).

Такий спір не є спором учасників приватноправових відносин, виконавець під час винесення постанови про визначення розміру додаткових витрат, мінімальних витрат виконавчого провадження не був у приватноправових відносинах із заявником.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 310/2210/21.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку ЦПК України, оскільки даний спір між сторонами має бути розглянутий адміністративним судом за правилами КАС України.

Згідно ст. 186 п.1 ч.1 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч. 1 ст.19, п.1 ч.1 ст. 186,260 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в :

У відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , на бездіяльність Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Профіт Фійненс" - відмовити.

Копію ухвали разом з матеріалами справи надіслати заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Слободянюк