РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

Справа № 285/5788/24

провадження у справі № 2/0285/516/25

17 квітня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони та учасники у справі:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувшизаочно у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, -

установив :

Представник позивача подала до суду позовну заяву, в якій просила постановити рішення суду, яким визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , та припинити право власності за відповідачем ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову вказала, що 26.09.2024 між позивачем та відповідачем укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Плюйком В.П. за № 5725. Згідно договору позивач передала відповідачу 700 000 грн та отримала ключі від квартири. У свою ж чергу, відповідач зобов`язувався підготувати усі необхідні документи для посвідчення основного договору купівлі-продажу квартири, який мав бути укладений не пізніше 11.10.2024. У кінці жовтня позивач попросив ще додатковий термін для підготовки документів. 14.11.2024 позивач повністю розрахувалася за квартиру та передала відповідачу 100 000 грн, про що останній склав розписку. Однак наступного дня відповідач не прибув до нотаріуса для укладання основного договору купівлі-продажу квартири, телефон вимкнув. Позивач вважає, що можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири втрачена, тому представник позивача подала до суду даний позов, посилаючись на ч. 2 ст. 220 ЦК України.

22.11.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, визначено дату та час підготовчого судового засідання.

28.01.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті, визначено резервну дату розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся поштою за зареєстрованою адресою проживання. Відзиву на позовну заяву не надходило. Клопотань не заявлено.

08.04.2025 у справі постановлена ухвала, яка занесена до протоколу судового засідання, про ухвалення у справі заочного рішення.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу заявлених вимог, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 26.09.2024 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (надалі Договір). Вказаний Договір посвідчений приватним нотаріусом Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Плюйком В.П. за № 5725 (а.с.12-13).

Відповідно до пункту 2 Договору купівля-продаж квартири має бути вчинено за суму, що на день підписання договору становитиме 800 000 гривень.

Згідно пункту 3 Договору ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 гроші у сумі 700 000 гривень, як аванс в рахунок наступного договору купівлі-продажу. Передача коштів здійснено готівкою в національній валюті України.

Із розписки, датованої 11.14.2024, вбачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 100 000 гривень, як остаточний розрахунок за продаж квартири АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно змісту позовної заяви відповідач ОСОБА_3 до нотаріуса не з`явився для укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірної квартири.

Під час надання правової оцінки даним правовідносинам, суд керується наступним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, четвертоїстатті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно із частинами першою та третьою статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року звертає увагу судів на те, що при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другоїстатті 220 ЦК України.

За змістом частини першої статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ураховуючи вищезазначені правові норми, слід дійти висновку, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

У свою ж чергу, позивачем не надано суду доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та доказів безповоротної втрати можливості нотаріально посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири.

Натомість, відповідно до пункту 5 Договору сторони погодили, що у разі, коли договір купівлі-продажу (спірної квартири) не відбудеться, ОСОБА_3 (відповідач у справі) зобов`язується повернути ОСОБА_1 (позивачу у справі) отриманий від неї аванс у повній сумі протягом трьох діб з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі.

Також Договором передбачені наслідки ухилення від укладення договору купівлі-продажу спірної квартири.

Так, згідно пункту 6 Договору сторони домовилися, що:

- той із них, хто необґрунтовано відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення договору купівлі-продажу повинен відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням чи відмовою від договору купівлі-продажу;

- у разі відмови (ухилення) від укладання договору купівлі-продажу винна сторона повинна сплатити пеню у розмірі 5 (п`яти) відсотків від суми авансу. Переданого за Попереднім договором. Передача зазначеної суми пені здійснюється одночасно із поверненням суми авансових платежів;

- при несвоєчасному поверненні авансу сплачується пеня у розмірі 0,1 відсотки від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення виконання.

При цьому, законодавством України свобода договору презюмується.

З урахуванням вище викладеного, відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 , та припинення право власності на неї за відповідачем, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 76-83, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін :

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ),

відповідач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 ).

Дата складення повного судового рішення 17.04.2025.

Суддя А.В.Михайловська