Справа № 466/3553/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

16 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із заявою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису, у якій просить суд видати обмежувальний припис, яким вжити до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборону на приближення до неї, ОСОБА_1 , ближче ніж на 100 метрів строком на 6 місяців.

Свої вимоги мотивує тим, що між нею ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований шлюб 02.11.2019 року. В шлюбі у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час шлюбу вона ОСОБА_1 неодноразово потерпала від психологічного та фізичного насильства зі сторони ОСОБА_2 , зокрема образ нецензурними словами, погрозами побиттям, застосуванням фізичної сили, знущаннями тощо. 14 березня 2023 року з вище вказаних причин шлюб було розірвано в судовому порядку рішенням Шевченківського районного суду м. Львова. 17 лютого 2023 року судовим наказом прийнято стягувати з останнього аліменти на утримання спільної дитини. Після розірвання шлюбу та на даний час вони продовжували спілкування з метою виконання батьківських обов`язків. Однак здійснення психологічного насилля в її сторону не припиняється. ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності Шевченківським районним судом та застосовувались до нього термінові заборонні приписи. Останній припис був винесений 03.04.2025 року з підстав здійснення психологічного насилля у вигляді словесних образ, а також гримав у вхідні двері у 00:00 год. ночі. 03.04.2025 року складено протокол працівником відділу поліції ГУ НП у Львівській області та взято пояснення щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Заявник зазначає, що ОСОБА_2 вчиняє насильство над нею протягом тривалого часу під час шлюбу та вже після його розірвання. Агресивні дії в її сторону щоразу посилюються.

З огляду на вище викладені факти та оцінюючи його поведінку, заявник впевнена, що такі дії будуть продовжуватись в її сторону, що також може призвести до тяжких наслідків, як для неї, так і для дитини і тому змушена звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заяву, надавши пояснення, аналогічні, викладеній у заяві, вимоги, викладені у заяві підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, приходить висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб 02.11.2019 року. В шлюбі у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час шлюбу ОСОБА_1 неодноразово потерпала від психологічного та фізичного насильства зі сторони ОСОБА_2 , зокрема образ нецензурними словами, погрозами побиттям, застосуванням фізичної сили, знущаннями.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 березня 2023 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було зареєстровано 02 листопада 2019 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3825.

17 лютого 2023 року Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 РНОКПП - НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щомісячно у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів проводити з моменту пред`явлення заяви 23 січня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності Шевченківським районним судом м. Львова та застосовувались до нього термінові заборонні приписи. Останній припис був винесений 03.04.2025 року з підстав здійснення психологічного насилля у вигляді словесних образ, а також гримав у вхідні двері у 00:00 год. ночі, 03.04.2025 року складено протокол працівником відділу поліції ГУ НП у Львівській області та взято пояснення щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що заінтересована особа ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство відносно заявника ОСОБА_1 та є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

За статтею 3 Європейської Конвенції, Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Ориг V. Тигкеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації.

Суд погоджується із доводами заявника, що саме наведені у заяві заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 21, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 350-2, 350-6 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 6 (шести) місяців наближатися на відстань ближче, ніж на 100 м до постраждалої ОСОБА_1 .

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Копію рішення направити до ВП №1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер