Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/296/25
Провадження № 2-н/499/15/25
У Х В А Л А

"21" квітня 2025 р. селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Руслан Миколайович М. розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за споживання природного газу,

В С Т А Н О В И В :

31 березня 2025 року до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за споживання природного газу.

На виконання вимог частини 5 статті 165 ЦПК України суддя звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи, а саме до Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника ОСОБА_1 .

Відповідь на запит надійшла 21.04.2025 року та згідно довідки Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але не проживає.

Суд дослідивши заяву та додані документи дійшов висновку що у видачі судового наказу необхідно відмовити з таких підстав.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У ч. 1 ст.161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно з п. 3 ч. 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Форма та зміст заяви про видачу судового наказу передбачені ст.163 ЦПК України.

Як зазначено у п. 3, п.4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З поданої заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення суми боргу за споживання природного газу.

На підтвердження безспірності заборгованості заявник долучив до заяви про видачу судового наказу додатки, а саме: копію тексту типового договору постачання природного газу побутовим споживачем, розрахунок заборгованості по клієнту ОСОБА_1 .

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках є предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Як вбачається з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів. Індивідуальний договір про надання послуг з постачання та розподілу природного газу, послуг з постачання та розподілу електричної енергії укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги.

Послуга з постачання природного газу надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.12 Закону України « Про ринок природного газу» та п.2 Розділу III вказаних Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору (заяви - приєднання), що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого НКРЕКП, які є однаковими для всіх побутових споживачів України і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» та п.22 розділу III Правил, побутовий споживач зобов`язаний укласти договір постачання природного газу з постачальником (заяву - приєднання), а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з розподільної системи.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) затверджений Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 р. (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. № 1386/27831) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником.

Відповідно до п.1.3.Договору він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641,642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за встановленою формою та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, факт споживання природного газу відповідно до вимог правил.

Проте необхідно зазначити, що відсутність договору, укладеного в письмовій формі, не перешкоджає постачальнику заявити позовні вимоги до споживача і під час розгляду справи доводити факт укладення договору споживання копії природного газу, а обов`язковою умовою для видачі судового наказу є надання договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, що передбачено п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України.

Як вбачається із поданих документів заявником не надано до суду в якості доказу копію заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними та особистим підписом боржника.

Крім того, заявник вказує в заяві, що послуги надавалися за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки ОСОБА_1 зареєстрований за даною адресою, але заявником не надано доказів, що саме ОСОБА_1 є власником приміщення в якому споживалися послуги надані заявником.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, ту обставину, що судом довідка про місце реєстрації отримана 21.04.2025 р. суд вирішує питання 21 квітня 2025 року.

Наказне провадження, в порядку якого заявник звернувся за вирішенням своєї вимоги до боржника, є документарною процедурою захисту майнових прав та інтересів кредитора, вимоги якого до боржника щодо стягнення грошових коштів ґрунтуються на безспірних документах, яке здійснюється за відсутності спору шляхом видачі судового наказу.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для видачі судового наказу про стягнення заборгованості з оплати споживання природного газу, оскільки заявником в порушення вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви не додано копії договору, а саме заяви-приєднання, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі з боржником, та інші докази безспірності заявленої вимоги за яким пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості з оплати споживання природного газу.

При цьому відповідно до ч. 2 ст.161 ЦПК України заявник має право звернутися до суду з визначеними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 165 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за споживання природного газу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 21.04.2025 року.

СуддяР. М. Тимчук