Справа № 177/417/24
Провадження № 2/177/34/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 квітня 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Дятел К. Ю.,

представник позивача Микитюка Д.О.

представника відповідача Монича О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, інфляційних нарахувань, 3 % річних та пені, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг» грошові кошти в розмірі 56588,81 грн, з яких 52162,93 грн сума виплаченого потерпілому страхового відшкодування, що підлягає стягненню в порядку регресу, 575,25 грн інфляційні втрати, 346,68 грн 3 % річних та 3503,95 грн пені.

В обґрунтування позову вказував, що 31.01.2021 в м. Кривий Ріг по вул. Електрозаводській, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «ВАЗ» днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 на підставі судових рішень визнано винуватим у вчиненні правопорушень передбачених ст. 124, 130 КУпАП.

Цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 станом на дату ДТП була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-201343115.

Відносини в сфері обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України № 1961-ІV, згідно ст. 29 якого, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до ремонтної калькуляції, вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, без урахування ПДВ, склала 54662,93 грн.

Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування поданої представником власника транспортного засобу «Volkswagen» днз НОМЕР_2 ОСОБА_2 , з ним було узгоджено розмір страхового відшкодування 52162,93 грн., за вирахуванням франшизи 2500 грн (54662,93 грн 2500 грн = 52162,93 грн). Сторони узгодили, що вказана сума є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед заявником щодо означеного страхового випадку, страховий випадок є повністю врегульованим, розмір страхового відшкодування взаємно погоджено між страховиком та заявником, вони не наполягали на проведенні оцінки та експертизи.

Оскільки страховик виплатив потерпілому суму страхового відшкодування, то в силу п.п. «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону 1961-ІV, ст. 1191 ЦК України, у страховика виникло право регресу до відповідача ОСОБА_1 , який є винуватцем вказаної ДТП та в момент ДТП мав ознаки сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Оскільки відповідач у досудовому порядку не сплатив на користь ТДВ «СГ «Оберіг» 52162,93 грн, то позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Крім цього, невиконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, зумовило нарахування 3 % річних за період з 02.12.2023 по 20.02.2024 в розмірі 346,68 грн та інфляційних втрат за вказаний період в розмірі 575,25 грн.

Також, посилаючись на положення законодавства, а саме ЦК України та положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», представник позивача просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3503,95 грн за період з 02.12.2023 по 20.02.2024.

Позивач вказав на понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7300 грн, на сплату судового збору 2422,40 грн, які просив розподілити при ухваленні рішення по суті справи.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив (а.с.75-77). В обґрунтування заперечень проти позову вказав про неналежність ремонтної калькуляції як доказу по справі, оскільки вона не містить розміру оціненої шкоди, як передбачено ст.ст. 22, 29 Закону 1961-ІV, вважав належним доказом по справі висновок експертного автотранспортного дослідження, який суду не надано. В своїх запереченнях посилався на положення постанови КМ України № 1175 від 28.09.1996.

Зазначав, що не був запрошеним ні на огляд автомобілю оцінювачем, ні на дефектування автомобілю на СТО, а тому припускав, що не всі зафіксовані під час оглядів та дефектування автомобілю пошкодження, виникли в результаті його дій під час ДТП, вважав деякі позиції щодо ремонту автомобілю завищеними. Вважав безпідставною виплату позивачем страхового відшкодування у заявленому розмірі.

Щодо вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань, вважав їх безпідставний через не визначення у договорі страхування, не вважав себе боржником за грошовим зобов`язанням, вважав наявними між ним та страховою компанією відносин щодо добровільного страхування.

Звертав уваги на неточності в прізвищі особи, якій сплачено страхове відшкодування з особою потерпілою від ДТП (а.с. 75-77).

Відповідач клопотав про перехід до розгляду справи в загальному позовну провадженні, а також про витребування доказів, що було задоволено ухвалою суду від 02.04.2024 (а.с. 100-101). Витребувані докази надано суду.

Позивач подав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідач не спростував ні предмет позову, ні його підстав. Вказав, що відповідач не спростував вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , зокрема не провів експертне дослідження, про яке зазначав у відзиві, натомість позивач правомірно, на виконання вимог п. 34.4 ст. 34 Закону, залучив для визначення причин настання ДТП та розміру збитків своїх працівників, залучення експертів або юридичних осіб у штаті яких є експерти, для вирішення вказаних питань, є правом страховика, а не обов`язком. Страховик та потерпілий дійшли згоди щодо суми страхового відшкодуванням, що не вимагало проведення експертиз, додаткових оцінок. Відповідач не обґрунтував свої заперечення щодо складових ремонтної калькуляції. Відповідач не реалізував право на участь у врегулюванні страхової події, навіть не виконав обов`язку щодо повідомлення страховика про настання ДТП, фактично самоусунувся та проігнорував процес врегулювання страхової події.

Представник ТДВ «СК «Оберіг» вказав, що офіційна комп`ютерна програма Audatex, відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України є офіційним продуктом для можливого використання в автотоварознавчих дослідженнях та містить інформацію щодо вартості ремонту, надану заводом виробником.

Так, відповідно до п. 59 додатка 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів до переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням для складання кошторису відновлювального ремонту включена комп`ютерна програма «Audatex».

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen» днз НОМЕР_2 була визначена згідно ремонтної калькуляції, що містить в тому числі відомості про фізичний знос пошкодженого транспортного засобу.

В частині заперечень відповідача щодо штрафних санкцій та пені, представник позивача вказав, що вимога про виплату грошових сум страхового відшкодуванням в порядку регресу отримана відповідачем 24.11.2023, у зв`язку з чим, нарахування складових відповідальності за порушення грошового зобов`язання розпочато з 02.12.2023, тобто після спливу семи денного строку від дня отримання вимоги, як те визначено ч.2 ст. 530 ЦК України.

Щодо доводів відповідача про невідповідність прізвища особи представника потерпілого, позивач вказав на їх необґрунтованість та намагання ввести суд в оману, адже учасники ДТП були відомі відповідачу, як і зміст постанови про притягнення його до відповідальності.

Позивачем надано докази про витребування яких клопотав відповідач (а.с. 107), з якими відповідач ознайомився та скопіював, в тому числі фотокартки, акт огляду (а.с. 170).

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких наполягав на неналежності як доказу ремонтної калькуляції, зазначав про ринкову вартість автомобілю Volkswagen» днз НОМЕР_2 на рівні 40500 грн. Вважав автомобіль Volkswagen» днз НОМЕР_2 після ДТП фізично знищеним, у зв`язку з економічною недоцільністю його ремонту, крім цього позивачем не надано доказів проведення ремонту. Вказував на те, що вимоги до нього безпідставні, оскільки сума відшкодування знаходиться в межах страхового ліміту, а тому, за неї відповідає лише страховик, тобто фактично заперечував право регресних вимог до нього. Висловлював сумніви щодо вартості відновлювального ремонту (а.с. 177-182).

На підтвердження своїх доводів щодо невідповідності суми виплаченого страхового відшкодування розміру збитків завданих власнику автомобілю «Volkswagen» днз НОМЕР_2 внаслідок ДТП, відповідач подавав клопотання про призначення автомобільно-товарознавчої експертизи (а.с. 202), яке ухвалою суду від 31.05.2024 задоволено частково, по справі призначено експертизу проведення якої доручено експерта ДНДІСЕ (а.с. 206).

03.09.2024 відповідач подав заяву про відмову від проведення призначеної судом експертизи (а.с. 215), у зв`язку з чим справа повернулася до суду без проведення експертизи (а.с. 218).

11.11.2024 по справі завершено підготовче провадження, сторони не мали додаткових заяв чи клопотань, хоча принципи змагальності, диспозитивності цивільного судочинства роз`яснювалися судом.

В ході судового розгляду представники сторін наполягали на своїх доводах та запереченнях.

Вислухавши пояснення учасників по справі, дослідивши докази та надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 31.01.2021, по вул. Електрозаводській в м. Кривому Розі, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобілів марки «ВАЗ» днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та марки «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Винуватцем вказаної ДТП є водій автомобілю марки «ВАЗ» днз НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримувався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки « «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку. В момент ДТП ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в постановах Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.02.2021 у справах № 212/1181/21 та № 212/1183/21 (а.с. 10, 11, 12 т.1), а також у змісті протоколу про адміністративне правопорушення від 31.01.2021 відносно ОСОБА_1 (а.с. 183).

Поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-201343115 підтверджує факт укладення договору обов`язкового страхування між ТДВ «СГ «Оберіг» та ОСОБА_1 , на період з 24.09.2020 по 23.09.2021, щодо забезпечення цивільно-правової відповідальності при керуванні транспортним засобом ВАЗ 47742АЕ. Вказаний договір передбачав ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну 130000 грн, франшизу 2500 грн (а.с. 10 зворот). Зміст вказаного договору свідчить про те, що в момент ДТП 31.01.2021 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована страховиком ТДВ «СГ «Оберіг».

Доводи відповідача про те, що між ним та позивачем було укладено договір добровільного страхування, перед судом не доведено, а спростовано змістом вищевказаного поліса.

Факт отримання автомобілями, в тому числі автомобілем «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , механічних пошкоджень внаслідок ДТП, підтверджується протоколу огляду транспортних засобів (а.с. 185), згідно змісту якого в автомобілі марки «Volkswagen» днз НОМЕР_2 пошкоджена задня частина, а також фотознімками з місця події наданими сторонами по справі, в тому числі в порядку витребування доказів (а.с. 184, а.с. 108 зворот, як додаток в системі «Електронний суд»).

Згідно акта пошкодженого транспортного засобу, складеного представником страховика 03.02.2021 за участі представника власника транспортного засобу «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , в ньому детально зафіксовано всі пошкодження транспортного засобу «Volkswagen» днз НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що мала місце 31.01.2021 (а.с. 108 зворот, а.с. 200).

Зазначаючи про наявність сумнівів щодо причинно-наслідкового зв`язку між зафіксованими у вказаному акті пошкодженнями з подією ДТП 31.01.2021, відповідач не аргументував, з чим саме він не погоджується, які саме пошкодження автомобілю «Volkswagen» днз НОМЕР_2 зафіксовані в акті, він вважав такими, що не є наслідком ДТП. При цьому, суд звертає увагу на те, що всі описані в акті пошкодження, стосуються пошкодження задньої частини автомобілю «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , що узгоджується з наданими сторонами фотознімками транспортних засобів після події ДТП.

У зв`язку з чим, суд критично оцінює доводи відповідача в частині не доведення причинного зв`язку між зафіксованими в акті пошкодженнями автомобілю «Volkswagen» днз НОМЕР_2 з подією ДТП 31.01.2021.

Доводи відповідача про порушення п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом № 142/5/2092 від 29.11.2003, у в`язку з тим, що він не викликався для проведення огляду транспортного засобу «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , суд розцінює критично, оскільки вказаний пункт не містить положень про обов`язковість такого виклику, а зазначає про можливість такого виклику «у разі потреби». Більш того, як вказав представник позивача на не заперечував під час підготовчих судових засідань відповідач, він не повідомив про ДТП страхову компанію, протягом тривалого часу не цікавився долею страхових виплат потерпілому, не реагував на досудові вимоги позивача, хоча факт їх отримання визнав, що свідчить про свідоме самоусунення відповідача від участі у процедурі пов`язаній з виплатою страхового відшкодування потерпілому. Беручи до уваги викладене, суд оцінює доводи відповідача про його відсутність при огляді автомобілю, як підстави для визнання такого огляду проведений з порушенням закону, як намагання уникнути цивільно-правової відповідальності за вчинене. Більш того, ознайомившись з матеріалами справи, фотознімками, актом огляду автомобілю, протягом всього часу судового розгляду, відповідач у змагальному процесі не навів належних обґрунтувань про те, які саме з зафіксованих в акті пошкодження автомобілю «Volkswagen» днз НОМЕР_2 він вважав такими, що не пов`язані з наслідками ДТП 31.01.2021.

Як слідує з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , його власником є ОСОБА_3 (а.с. 8), яка уповноважила ОСОБА_2 діяти від її імені в питаннях щодо стосуються вказаного страхового випадку (а.с. 14 зворот).

Доводи відповідач у частині розбіжностей у прізвищі керманича автомобілю «Volkswagen» днз НОМЕР_2 в момент ДТП, прізвище якого в постанові від 17.02.2021 (а.с. 12) вказано як « ОСОБА_4 », та прізвище особи, яка діяла від імені власника автомобілю в питаннях отримання страхового відшкодуванням, жодного юридичного значення не мають, оскільки власником автомобілю «Volkswagen» днз НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , якій і завдано шкоду пошкодженням автомобілю, та яка уповноважила ОСОБА_2 діяти від її імені в питаннях пов`язаних з подією даної ДТП.

На підставі вищевказаного акта огляду пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , складено ремонтну калькуляцію № 25689-Б від 02.03.2021 за допомогою системи «Audatex». Згідно вказаної ремонтної калькуляції, вартість відновлювального ремонту автомобілю «Volkswagen» днз НОМЕР_2 після ДТП 31.01.2021, з урахуванням коефіцієнта зносу, склала 54662,93 грн, без ПДВ (а.с. 114 т.1).

Заперечуючи вказану калькуляцію, як неналежний доказ розміру витрат на ремонт пошкодженого в ДТП автомобілю «Volkswagen» днз НОМЕР_2 , відповідач зазначав про захищеність та необґрунтованість суми витрат на відновлювальний ремонт, зазначав про перевищення витрат на ремонт вартості автомобілю до ДТП, що нібито свідчить про економічну необґрунтованість відновлення автомобілю, але свої доводи ґрунтував виключно на припущеннях, в змагальному процесі сторона відповідача не надала жодних доказів на обґрунтування вказаних тверджень, зокрема не надано суду альтернативних висновків експертиз, відповідач відмовився від експертизи, що була призначена судом.

Натомість позивач надав суду вищевказану калькуляцію, що визначає вартість відновлювального ремонту автомобілю «Audatex» після ДТП, обґрунтував можливість її використання. Так, відповідно до п. 8.5.10 Методики (в редакції чинній на час спірних правовідносин), дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. В п. 59 додатку 8 Методики, визначалися комп`ютерні програми дозволені для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва, серед яких програма «Audatex».

В своїх же запереченнях, щодо методики оцінки вартості ремонту та проведеного відшкодуванням, відповідач посилався на Постанову КМУ № 1175 від 28.09.1996 (а.с. 76), що втратила чинність ще 06.01.2005, відповідно не може бути застосована до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо

Тобто, вказані положення закону надають право страховику та потерпілій особі узгодити суму страхового відшкодування, а страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного страховиком огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

В даному випадку, мала місце саме така ситуація. Представник позивача страховика оглянув пошкоджений транспортний засіб, що зафіксовано актом, визначив вартість витрат на проведення ремонту 52162,93 грн без урахуванням ПДВ та з вирахуванням 2500 грн франшизи (а.с. 109, 112), з якою погодився представник потерпілого, не наполягаючи на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна.

Вказане підтверджується страховим актом № 25689/1 від 04.06.2021 за даними якого за вказаним страховим випадком прийнято рішення страховика про визнання події страховим випадком та визначення суми страхового відшкодуванням 52162,93 грн (а.с. 15 зворот), заявою представника власника транспортного засобу «Volkswagen» днз НОМЕР_2 про виплату страхового відшкодування в розмірі 52162,93 грн з зазначенням рахунку (а.с. 113), листом ТДВ «СГ «Оберіг» від 04.06.2021 з фіксаціє суми страхового відшкодуванням 52162,93 грн (а.с. 112), а також платіжним доручення № 7133 від 08.06.2021, що підтверджує факт перерахування суми страхового відшкодування згідно акта № 25689/1 від 04.06.2021 без ПДВ в розмірі 52162,93 грн на рахунок вказаний ОСОБА_5 (а.с. 8 зворот).

Отже, позивачем перед судом доведено факт виконання свого обов`язку як страховика перед власником пошкодженого транспортного засобу в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.п. «в» п.п. 38.1.1 ст. 38.1 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Вказані норми закону спростовують доводи відповідача про відсутність у позивача права регресної вимоги до відповідача, адже після ДТП він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що встановлено постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, відповідно в силу спеціальної норми закону, у страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів виникло право регресу до ОСОБА_1 .

З метою досудового врегулювання спору, позивач надсилав ОСОБА_1 вимогу про виплату страхового відшкодуванням, що отримана ним 24.11.2023 (а.с. 16 зворот- 19), що відповідачем не заперечувалося. Однак, до часу звернення до суду з вказаним позовом 27.02.2024, під час розгляду справи судом, відповідач не вжив жодних заходів для погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач отримав досудову вимогу позивача 24.11.2023, то він мав виконати грошове зобов`язання впродовж семи днів, тобто до 01.12.2023. Оскільки такий обов`язок ОСОБА_1 не виконано, у позивача виникло право на стягнення з нього інфляційних витрат та 3 % річних за порушення грошового зобов`язання (19 зворот - 20).

Суд, перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань зроблений позивачем, погоджується з ним в частині 3 % річних. За підрахунками суду, інфляційні втрати за період з 02.12.2023 по 20.02.2024 склали 733,47 грн (52 162,93 x 1.01406108 - 52 162,93), але оскільки суд розглядає позовні вимоги лише в межах заявлених позовних вимог, то вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати саме в розмірі заявлених вимог 575,25 грн та 3 % річних 346,68 грн.

Доводи відповідача про те, що зобов`язання між ним та позивачем не є грошовим, що унеможливлює застосування положення ст. 625 ЦК України, суд розцінює критично, оскільки грошовим зобов`язання, є зобов`язання що має грошову форму, таке зобов`язання може виникати з різних правовідносин, в тому числі відносин страхування. Подібні за змістом висновки сформовано у постанові КЦС ВС від 05.09.18 у справі № 461/479/16 та ряді інших.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на добу, суд вважає такими, що не підлягають задоволення, як необґрунтовані.

Так, відповідно до ст. 546 ЦК України, пеня, як одна з форм неустойки, є видом забезпечення виконання зобов`язань. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 550, 551 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Тобто, норми ЦК України, прямо передбачають, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Представник позивача ні в заявах по суті справи, ні під час судового засідання, не обґрунтував перед судом підстави для нарахування пені у визначеному розмірі. Так, норми ЦК України вимагають, щоб розмір пені був визначений договором чи законом. Однак, положення договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 не містять положень про можливість нарахування пені та її розмір. Спеціальне законодавство, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не містить положень, що передбачали б пеню та визначали її розмір у разі порушення страхувальником обов`язків перед страховиком щодо регресних виплат. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить положення про пеню, але вони стосуються інших правовідносин (п. 36.5 ст. 36 пеня зі страховика, ст. 51 повних членів МТСБУ).

Посилання представника позивача на положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996, є безпідставними, оскільки положення цього закону визначають що розмір пені визначається за згодою сторін, та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ (тобто передбачено узгодження розміру пені між сторонами). Крім цього, норми вказаного закону регулюють правовідносини між юридичними особами та фізичними особами підприємцями, відповідно не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, що виникли між юридичною особою страховиком та фізичною особою страхувальником ОСОБА_1 .

Відповідно, суд приходить до висновок, що вимоги позивача в частині стягнення пені задоволенню не підлягають, а вимоги позивача в іншій частині на загальну суму 53084,86 грн (52162,93 грн + 575,25 грн + 346,68 грн) підлягають задоволенню як належно обґрунтовані та доведені перед судом.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2272,45 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог (53084,86 грн х 100% / 56588,81 грн = 93,81 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн х 93,81 %/100% = 2272,45) (а.с.9).

Крім цього, у зв`язку з розглядом даної справи в суді, позивачем понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 7300 грн, розмір яких перед судом обґрунтовано договором про надання правничої допомоги від 19.02.2024, п. 4.1 якого визначає конкретний розмір витрат на правничу допомогу, а також актом приймання-передачі наданих послуг від 21.02.2024, що містить детальний опис наданих адвокатом послуг, їх вартість. Обсяг вказаних в акті послуг наданих адвокатом по дані справі, відповідає фактично наданих послугам (а.с. 69-71), не є очевидно завищеним.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, витрати на правничу допомогу як одна із складових витрат пов`язаних з розглядом справи, відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. . Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки розмір витрат позивача на правничу допомогу є доведеним перед судом, достатньо обґрунтованим, не є очевидно завищеним, то за відсутності клопотань відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивача через їх не співмірність, суд приходить до висновку, що в силу ч.2 ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню 6848,13 грн у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, що є сумою пропорційною розміру задоволених позовних вимог (7300 грн х 93,81 % / 100 % = 6848,13 грн).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, інфляційних нарахувань, 3 % річних та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» (, місце знаходження: вул. Васильківська, 14, м. Київ, 03040) 53084 (п`ятдесят три тисячі вісімдесят чотири) гривень 86 копійок, у рахунок регресного погашення страхового відшкодування, 3 % річних та інфляційних втрат.

В іншій частині позовних вимог, щодо стягнення пені відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» (, місце знаходження: вул. Васильківська, 14, м. Київ, 03040) 2272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) гривні 45 копійок у рахунок відшкодування судового збору та 6848 (шість тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 13 копійок у рахунок відшкодуванням витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Березюк