ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/402/25 Справа № 712/6274/23 Категорія: 307000000 Головуючий по 1 інстанції Пироженко С.А. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Фетісової Т.Л., Новікова О.М.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник ОСОБА_1 адвокат Дубинський Віктор Михайлович

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представник ОСОБА_2 адвокат Солодкова Світлана Іванівна

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Солодкова Світлана Іванівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Солодкової Світлани Іванівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу спадкодавця за договором позики шляхом звернення стягнення на квартиру,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу спадкодавця за договором позики шляхом звернення стягнення на квартиру, в якому просила стягнути з відповідачів борг спадкодавця ОСОБА_4 за договором позики від 10 липня 2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 у формі визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 10 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 позичив у позивача 50 000 доларів США. Даний договір позики підтверджується борговою розпискою ОСОБА_4 від 10 липня 2012 року. Кошти підлягали поверненню за першою вимогою позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер в м. Курськ російської федерації. Про смерть ОСОБА_4 позивач дізналася 17 травня 2023 року від матері ОСОБА_5 ОСОБА_3 . Таким чином право вимоги у ОСОБА_1 виникло 17 травня 2023 року.

18 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відповідачів з нотаріально оформленою заявою про повернення вищевказаного боргу (в борговій розписці строк повернення коштів не вказаний, вони повинні бути поверненні за першою вимогою).

Відповідач ОСОБА_3 надіслала у відповідь заяву, в якій борг визнала та в зв`язку з відсутністю коштів згідна повернути позивачу квартиру. Відповідач ОСОБА_2 відповіді на вимогу про повернення коштів позивачу не надіслав.

Згідно висновку експерта № 21/23 від 19 червня 2023 року вартість квартири становить 42 918 доларів США, що в гривнях дорівнює 1 569 468 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає за можливе захистити своє порушене право стягненням з відповідачів боргу спадкодавця шляхом звернення стягнення на вищевказану квартиру у формі визнання за ОСОБА_1 право власності на неї.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2024 року позов задоовлено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг спадкодавця ОСОБА_4 за договором позики від 10 липня 2012 року шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 13 420 грн. по 6 710 грн. з кожного.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що спадкові права ОСОБА_4 оформлені на його матір ОСОБА_3 та сина ОСОБА_2 , отже відповідачі прийняли спадщину і відповідно до ст. 1218 ЦК України прийняли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила ту обставину, що про смерть її сина позивач дізналася 17 травня 2023 року. Розписка не містить строку повернення кредиту, тому суд дійшов висновку, що позивач має правові підстави для пред`явлення вимоги до відповідачів, як спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_4 щодо повернення його боргу за договором позики від 10 липня 2012 року.

При цьому, судом враховано що звернення стягнення на майно відбувається відповідно до вимог закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається в інших, не заборонених законом підстав, зокрема правочинів. Суд визнав необґрунтованими доводи позивача в частині, що звернення стягнення на предмет застави необхідно задоволити шляхом визнання права власності, передбаченого ч. 2 ст. 1282 ЦК України, оскільки вказана норма не передбачає можливість звернення стягнення шляхом визнання права власності, тому в цій частині позивачу було відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Солодкова С.І. просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2024 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було встановлено наявність між позивачем та померлим ОСОБА_4 правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Вважає, що підпис на розписці, яку надала позивач виконано не ОСОБА_4 . Крім того, скаржник ставить під сумнів ту обставину, що позивач дізналася про смерть ОСОБА_4 в травня 2023 році і саме з цього моменту у неї виникло право вимоги до спадкоємців щодо повернення боргу.

В судовій промові, що надійшла від представника позивача адвоката Дубинського В.М. зазначено, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, позивач зверталася з нотаріально оформленою заявою до відповідачів про повернення боргу, однак така заява не була ними задоволена, тому є всі підстави для залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2012 року позивач передала в борг ОСОБА_4 50 000 доларів США, що в перерахунку на курс долара до національної валюти України на момент подачі позовної заяви складає 1 778 430 грн. Одержання відповідачем зазначеної суми підтверджується його письмовою розпискою.

Згідно вказаної розписки відповідач отримав вказані кошти на розвиток бізнесу та зобов`язався повернути їх за першою вимогою ОСОБА_1 . У випадку їх неповернення готовий, щоб за ОСОБА_1 було визнано право власності на його квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 кошти не повернув та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 28 травня 2021 року. Місце смерті м. Курськ, Російська федерація.

Спадкоємцями померлого ОСОБА_4 є відповідачі: мати ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 червня 2023 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по частині (спільна часткова власність). Право власності зареєстровано на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси № 712/1807/22 від 13 липня 2022 року.

18 травня 2023 року згідно своєї заяви, зробленої в нотаріальній формі, позивач звернулася до відповідачів з вимогою про повернення вищевказаного боргу. Згідно листа матері померлого ОСОБА_3 вказано, що борг вона визнає, однак вказану суму повернути не може, згідна повернути вищевказану квартиру. Інший відповідач відповіді на заяву не надав. Іншого спадкового майна у спадкоємців не має.

До матеріалів справи долучено Висновок експерта № 21/23 від 19 червня 2023 року, складеного ТОВ «Контакт Сервіс», згідно якого вартість квартири АДРЕСА_1 складає 42 918 доларів США або за курсом НБУ у гривнях дорівнює 1 569 468 грн.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України).

Частинами 3, 4 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно з нормами ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, в тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України про обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 12 травня 2022 року у справі № 577/650/21 зазначено, що виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач заявив свої вимоги до відповідачів саме на підставі норм ст. 1282 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позичальник свої зобов`язання за договором від 10 липня 2012 року належним чином не виконав, оскільки факт наявності боргу в судовому засіданні визнала одна з відповідачів, а саме ОСОБА_3 і оригінал боргової розписки знаходиться у позивача. Вказана розписка не містить строку повернення кредиту. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про що сторони не заперечили, а тому відповідно до статті 1218 ЦК України прийняли всі права та обов`язки померлого і у відповідності до вимог ст. 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю. Судом також враховано, що позивач дізналася про смерть ОСОБА_4 в травні 2023 року, оскільки дану обставину також підтвердила відповідач ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях, адресованих суду та під час допиту її в судовому засіданні. Позивач зверталася до відповідачів з нотаріально оформленою заявою про повернення боргу, вимога кредитора у відповідності до вимог ст. 1282 ЦК України задоволена не була, тому задоволення судом позовних вимог позивача із врахуванням висновку експерта № 21/23 від 19 червня 2023 року узгоджується з положеннями ч.1 ст. 1282 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 вказані висновки суду не спростовують. Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що підпис на розписці виконаний не ОСОБА_4 є недоведеними, оскільки дана обставина не спростована жодним доказом, а відтак є припущенням скаржника. Інших обґрунтованих доводів, які були б підтверджені належними доказами та давали підстави для скасування рішення суду апеляційна скарга не містить.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Солодкової Світлани Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2025 року.

Судді