Дата документу 08.04.2025 Справа № 317/3505/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 317/3505/24 Головуючий у І інстанції: Ткаченко М.О.
Провадження № 22-ц/807/466/25 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 31.10.2014 у справі 317/4264/14-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 643 грн щомісячно з 01.10.2014 і до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 643 грн щомісячно з 01.10.2014 і до досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 добровільно аліменти не сплачував.

18.11.2014 Запорізьким відділом державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавчі провадження № 45486231 та № 45486250.

Внаслідок невиконання відповідачем рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 31.10.2014 за ним утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 130403,54 грн.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 4548625 за період з 01.11.2014 до 25.04.2020 розміром 46136,07 грн та на утримання сина ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 45486231 за період з 01.11.2014 до 04.05.2022 в розмірі 842467,47 грн. Разом: 130403,54 грн.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 в розмірі 59811,12 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосуванням норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що розрахунки пені за прострочення аліментів здійснені за відповідною формулою, вони не ос порені боржником та прийняті судом першої інстанції під час ухвалення рішення. Проте місцевий суд припустився помилки при визначенні максимального розміру пені, що підлягає стягненню за приписами ч. 1 ст. 196 СК України, взявши за основу сукупну поточну заборгованість за аліментами.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Железняк В.К. наполягали на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваного рішення та повному задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства. Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності відповідача.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення, згідно зі ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, тому пеню за прострочення сплати аліментів слід стягнути саме в розмірі загальної заборгованості зі сплати аліментів в сумі 59811,12 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Суд першої інстанції встанови та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 31.10.2014, що набрало законної сили 11.11.2014, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 643 грн 00 коп щомісячно, починаючи з 01.10.2014 та до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_6 та на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 643 грн 00 коп щомісячно, починаючи з 01.10.2014 та до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 58-59).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 17.07.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , уклали шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище подружжя « ОСОБА_10 » (а.с. 50).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01.07.2024 №36867/2, складеним старшим державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Круліковською В.М., станом на 30.06.2024 загальна заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 становила 6647,82 грн (а.с. 22-23).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.07.2024 №36869/2, складеного старшим державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Круліковською В.М., станом на 30.06.2024 загальна заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 становила 53163,30 грн (а.с. 24-25).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що:

«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;

при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованістьза аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Так, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 4548625 за період з 01.11.2014 до 25.04.2020 розміром 46136,07 грн та на утримання сина ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 45486231 за період з 01.11.2014 до 04.05.2022 в розмірі 842467,47 грн. Разом: 130403,54 грн.

За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01.07.2024 №36867/2, складеним старшим державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Круліковською В.М., станом на 30.06.2024 загальна заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 становила 6647,82 грн, а станом на квітень 2020 року 37751,98 грн (а.с. 22-23)

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.07.2024 №36869/2, складеного старшим державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Круліковською В.М., станом на 30.06.2024 загальна заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 становила 53163,30 грн, а станом на травень 2022 року 84267,47 грн (а.с. 24-25).

Отже, при обчисленні пені суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги позовної заяви, у яких зазначено про стягнення пені з боржника на утримання дочки ОСОБА_5 за період до 25.04.2020, а на утримання сина ОСОБА_6 до 04.05.2022, взявши до уваги загальну суму заборгованості зі сплати аліментів, що існувала станом на 30.06.2024, тобто, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, проте розрахунок ОСОБА_1 щодо нарахування пені за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 не враховує суми, переплачені боржником у період з травня 2018 року до січня 2019 року в сумі 8384,09 грн, які врахував державний виконавець при визначенні розміру заборгованості зі сплати аліментів, тому колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасувати заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 грудня 2024 року та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 грудня 2024 року скасувати. Ухвалити в цій справі нову постанову, якою:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 4548625 за період з 01 листопада 2024 року до 25 квітня 2020 року в розмірі 37751,98 гривень та на утримання сина ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 45486231 за період з 01 листопада 2014 року до 04 травня 2022 року в розмірі 84267,47 гривень. Разом стягнути: 122019 (сто двадцять дві тисячі дев`ятнадцять) гривень 45 копійок.

В задоволенні інших вимог відмовити.»

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 2833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) гривні 30 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: