Справа № 953/8309/24
Провадження № 2/953/354/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Глос М. Л.,

за участю секретаря Сороченко М. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Харківська міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Харківська міська рада, про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на такі обставини.

Відповідно до ордера на житлове приміщення №2164/05, виданого виконавчим комітетом Київської ради народних депутатів м. Харкова 07.12.2005 року, ОСОБА_1 є основним наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер було видано 06.12.2005 року на сім`ю з п`яти осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Станом на серпень 2024 року у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 (позивачка), ОСОБА_10 (син позивачки), ОСОБА_8 (донька позивачки), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (двоє онуків позивачки).

У червні 2015 року донька ОСОБА_11 з двома неповнолітніми дітьми, син ОСОБА_6 виїхали в Російську Федерацію на постійне місце проживання, набули громадянство цієї країни і мають там житло. За таких обставин відповідачі не проживають за місцем реєстрації понад 9 років і повертатися не планують, про що неодноразово повідомляли ОСОБА_1 під час особистого спілкування, у тому числі у переписці у месенджерах, зазначаючи, що користуватися квартирою у місті Харкові вони наміру не мають, не заперечують проти визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, й оформлення права на цю квартиру на саму позивачку. Факт реєстрації у квартирі членів сім`ї, які фактично виїхали за межі України, перешкоджає ОСОБА_1 реалізувати своє право на приватизацію квартири, а також змушує нести додаткові витрати з оплати комунальних послуг.

Ухвалою від 17.09.2024 року суд прийняв зазначену позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

28.11.2024 року суд ухвалою закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті.

Відповідачі і представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Оганова В. звернулася до суду з заявою, в якій просить розглянути справу за її відсутності, прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дітей.

За таких обставин неприбуття у судове засідання відповідачів і представників третіх осіб згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідачі своїм процесуальним правом подати відзив не скористалися.

В умовах збройної агресії Російської Федерації проти України забезпечити участь у розгляді справи ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які перебувають на території цієї країни, у режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв?язку vkz.gov.ua вебпорталу Судова влада України неможливо у зв`язку з блокуванням у Російській Федерації всіх вебресурсів органів державної влади України. З урахуванням цієї виняткової обставини, з метою повного та всебічного з`ясування обставин, що мають істотне значення для прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення, створення найкращих умов для захисту прав і законних інтересів як позивачки, так і відповідачів, у тому числі житлових прав неповнолітніх дітей, суд заслухав пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів позивачки, встановивши особи відповідачів за пред`явленими ними паспортами і роз`яснивши їм процесуальні права та обов`язки.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 суду пояснили, що вони дійсно у 2015 році виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, отримали громадянство цієї країни, забезпечені там житлом, повертатися в Україну не планують, користуватися квартирою у м. Харкові наміру не мають і не заперечують проти визнання їх такими, що втратили право користування згаданим житловим приміщенням. ОСОБА_3 як законний представник (мати) неповнолітніх відповідачів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заперечувала проти прийняття судом аналогічного рішення і щодо своїх дітей, зазначивши, що син і донька станом на зараз також є громадянами Російської Федерації, постійно проживають разом із нею у цій країні, мають там квартиру, навчаються, планують надалі залишитися у Російській Федерації і повертатися у місто Харків не бажають.

За підсумками судового розгляду встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 є основним наймачем квартири АДРЕСА_2 . Ордер було видано на підставі рішення райвиконкому № 247-2 від 06.12.2005 року на сім`ю з п`яти осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (чоловіка позивачки), ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (донька ОСОБА_1 ) (а. с. 7). Зазначені обставини підтверджено наданою суду завіреною копією відповідного ордера (а. с. 7).

28.09.2010 року у зазначеній вище квартирі на правах члена сім`ї наймача був зареєстрований онук ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06.09.2012 року в квартирі також на правах члені сім`ї наймача була зареєстрована онука позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_7 (чоловік ОСОБА_1 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 16).

Донька ОСОБА_1 ОСОБА_9 наразі зареєстрована і проживає за іншою адресою.

Станом на сьогодні у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 (позивачка), ОСОБА_10 (син позивачки), ОСОБА_8 (донька ОСОБА_1 ), ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (онуки позивачки), що підтверджено довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а. с. 8).

Відповідачі понад шість місяців не проживають за місцем реєстрації, що підтверджено наданими до суду актами про відсутність на спірній житловій площі ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 від 12.02.2018 та 20.08.2024 року.

Департамент служб у справах дітей надав суду письмові пояснення, що відповідно до відповіді КНП «Міська дитяча поліклініка №23» діти ОСОБА_4 та ОСОБА_4 під спостереженням фахівців не перебувають. Декларації про надання первинної медичної допомоги дітям відсутні. Управління освіти адміністрації Київського району м. Харкова 15.11.2024 року повідомило, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 не здобувають освіту у закладах загальної середньої освіти цього району.

Згідно з долученими до позовної заяви копіями документів російською мовою «свидетельств о регистрации по месту жительства» № 6/4203 від 15.08.2019 року та № 6/4202 від 15.08.2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за місцем проживання: АДРЕСА_3 (а. с. 19, 20).

За даними копії паспорта від 29.07.2019 року № 230-003 ОСОБА_3 є громадянкою Російської Федерації (а. с. 25).

Відповідно до копії паспорта від 01.11.2018 року № 230-010 ОСОБА_6 є громадянином Російської Федерації (а. с. 22). За договором купівлі-продажу від 03.06.2019 року ОСОБА_6 придбав у приватну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 23).

Як видно зі скриншотів з телефону ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в особистій переписці у месенджері «Вотсап» повідомляли їй, що не заперечують проти оформлення матір`ю права власності на квартиру ум. Харкові на себе, оскільки вони постійно проживають у Російській Федерації, мають там власне житло, повертатися в Україну і користуватися цією квартирою наміру не мають (а. с. 3031).

Факт реєстрації у спірній квартирі відповідачів, які фактично нею не користуються і користуватися не планують, позбавляє ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на приватизацію житла. Наявність такої перешкоди підтверджено роз`ясненнями, наданими позивачці у листі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.06.2024 року №4035 (а.c/ 12).

Крім цього, зазначена вище обставина змушує позивачку нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг виходячи з розрахунку кількості зареєстрованих осіб за адресою проживання. Зазначене підтверджено наданими ОСОБА_1 копіями рахунків за газ і платіжних інструкцій щодо оплати комунальних послуг (а. с. 32 38).

З огляду на наведені вище обставини суд, вирішуючи позовні вимоги, керується такими нормами матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як унормовано ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Разом із тим, згідно зі ст. ст. 71, 72 Житлового Кодексу УРСР наймач жилого приміщення та члени його родини можуть бути визнані в судовому порядку такими, що втратили право користування жилим приміщенням в разі їхньої відсутності на спірній жилій площі більше шести місяців без поважних причин.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов: відсутність наймача або члена його родини у житловому приміщенні понад шість місяців; відсутність поважних причин непроживання за відповідною адресою.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів.

За результатами аналізу й оцінки наданих позивачкою і досліджених у судовому засіданні доказів суд беззаперечно встановив, що ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_4 не проживають у спірній квартирі понад дев`ять років у зв`язку з виїздом до Російської Федерації і набуттям громадянства цієї країни. Такі причини відсутності відповідачів за місцем реєстрації у розумінні ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР не є поважними, оскільки зміна ними місця проживання і громадянства, а також фактична відмова від права на спірну квартиру, були результатом власного добровільного й усвідомленого вибору ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , а не наслідком дії обставин непереборної сили, які б перешкоджали відповідачам мешкати у спірній квартирі, користуватися нею та не залежали від їх волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 80, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Харківська міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано за результатами апеляційного перегляду, набирає законної сили з дня прийняття остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Глос М. Л.