У х в а л а

24 квітня 2025 року

м. Київ

Справа № 367/42/23

Провадження № 61-2938ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Таун» (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Рожина Олена Григорівна (далі - адвокат),

на постанову Київського апеляційного суду від 4 лютого 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до скаржника про захист прав споживача та

в с т а н о в и в:

1. У січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути зі скаржника 6 960,72 грн неустойки з грудня 2021 року до листопада 2022 року включно.

2. 24 червня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову.

3. 4 лютого 2025 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове - про задоволення позову.

4. 7 березня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформувала у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 7263/0/220-25 від 10 березня 2025 року), в якій просила скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. Верховний Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

5.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

5.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

5.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

5.4. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 5 частини шостої статті 19 ЦПК України).

5.5. Предметом позову є захист прав споживача. Ціна позову становить 6 960,72 грн, що не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (182 880,00 грн = 60 х 3 028,00 грн такого мінімуму, встановленого у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»). З огляду на це за законом справа є малозначною.

5.6. Скаржник у касаційній скарзі зазначив, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені в оскарженій постанові, а справа має для нього виняткове значення. Мотивував так:

- Ірпінський міський суд Київської області ухвалив заочні рішення від 27 квітня 2021 року у справі № 367/16/20, від 11 травня 2021 року у справі № 367/34/21 і від 11 липня 2023 року у справі № 367/10041/21. Згідно з тими рішеннями стягнув зі скаржника на користь позивача 6 380,66 грн неустойки за період з січня 2019 року до листопада 2019 року, 6 960,72 грн неустойки за період з грудня 2019 року до листопада 2020 року, 6 960,72 грн неустойки за період з грудня 2020 року до листопада 2021 року відповідно. 4 лютого 2025 року Київський апеляційний суд прийняв постанову у справі № 367/42/23, у якій зазначив, що у вказаних рішеннях суд першої інстанції встановив, що позивач має право на одержання неустойки, визначеної договором. У суді першої інстанції відкрите провадження у справі № 367/158/24 за позовом позивача до скаржника про захист прав споживача. Скаржник подав до цього суду клопотання про долучення до зазначеної справи оскарженої постанови апеляційного суду, вважаючи її такою, що встановлює преюдиційні обставини;

- рішення, ухвалене у справі № 367/42/23, «може стосуватися великої кількості споживачів», тому вона має виняткове значення для скаржника.

5.7. Скаржник зауважив, що обставини, які він, на його ж думку, позбавлений можливості спростувати під час розгляду справи № 367/158/24, були встановлені не апеляційним судом у справі № 367/42/23, а судом першої інстанції у справах № 367/16/20, № 367/34/21, № 367/10041/21 (саме про це, як зазначив скаржник, апеляційний суд вказав в оскарженій постанові). Рішення суду першої інстанції у тих справах скаржник міг оскаржити в апеляційному порядку та спростовувати відповідні обставини. Він не погодився з оскарженим судовим рішенням. Однак це не означає, що касаційна скарга має виняткове значення для скаржника, як і не підтверджує те, що він позбавлений можливості спростувати під час розгляду іншої справи обставини, встановлені в оскарженій постанові.

5.8. Верховний Суд вважає, що скаржник не обґрунтував, чому саме ця справа має для нього виняткове значення. Відсутні аргументи про таке значення для скаржника саме цієї, а не будь-якої іншої справи.Те, що вона «може стосуватися великої кількості споживачів», не означає, що вона має виняткове значення для скаржника.

5.9. Наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначних справах можливо оскаржити у касаційному порядку, скаржник не мотивував. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

6. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

6.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

6.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

6.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

6.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

6.5. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази проти позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

6.6. Оскаржені судові рішення за загальним правилом у касаційному порядку оскаржити не можна. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За таких умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Таун» на постанову Київського апеляційного суду від 4 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Таун» про захист прав споживача.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко