Провадження № 2-о/679/4/2025
Справа № 679/1723/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі судового засідання Дмітрієвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин в порядку окремого провадження з викликом сторін цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Нетішинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якої діє представник адвокат Пеліх Євгенія Ігорівна, звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту батьківства ОСОБА_6 стосовно дитини ОСОБА_7 .

В обґрунтування поданої заяви, яка 12.03.2025 та 14.03.2025 була уточнена, зазначила, що ОСОБА_1 була знайома з ОСОБА_6 більше 23 років. З кінця 2019 року між ними виникли романтичні та інтимні стосунки, при цьому ОСОБА_6 ще офіційно перебував у шлюбі з іншою жінкою.

У вересні 2020 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 разом поїхали на підробітки до Республіки Польща, де постійно проживали разом по грудень 2020 року, вели спільний побут та бюджет. Також саме в цей період пара молодих людей зачали спільну дитину. По поверненні додому заявниця проживала у себе в квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 , а померлий ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно вони були сусідами та проживали в одному будинку, через 2 поверхи.

В липні 2021 померлий ОСОБА_6 розірвав шлюб зі своєю дружиною. Після цього, заявниця фактично стала жити на 2 квартири, в її квартирі проживала дитина від першого шлюбу з матір`ю, а сама заявниця зі ОСОБА_6 ночували у нього в квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявниці та ОСОБА_6 , народилась спільна дитина, донька ОСОБА_7 . У зв`язку із тим, що батьки дитини на момент її народження не перебували в офіційному шлюбі, мати зареєструвала дитину в порядку ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за прізвищем і громадянством матері, у графі «батько» ім`я та по батькові вказали зі слів матері.

На момент народження та реєстрації спільної дитини ОСОБА_6 перебував на роботі в Республіці Польща, з серпня по жовтень 2021 року, що унеможливлювало зареєструвати дитину за заявою батька чи спільною заявою батьків в порядку ст. 126 СК України.

Стосунки ОСОБА_1 та Штундера з травня 2022 року припинились, але ОСОБА_6 не припиняв спілкування з дитиною та її матеріальне утримання. Стосунки вдалося зберегти такими, що б мати змогу проводити час разом із спільною дитиною, та обговорювати і вирішувати її потреби. В лютому 2024 року ОСОБА_6 потрапив до лав Збройних сил України. До від`їзду на службу, останній весь час піклувався про дитину, гуляв з нею на вулиці, рідше приходив додому, у зв`язку із напруженими стосунками з бабусею дитини. Але повністю виконував всі обов`язки батька та закривав необхідні потреби дитини, дарував подарунки. Після від`їзду на службу фактично бачитись батько з дитиною не могли, але ОСОБА_6 забезпечував матеріальні потреби дитини та продовжував спілкування.

07 серпня 2024 року заявниця дізналась від своєї матері, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана інформація також підтвердилась в соціальний мережі Фейсбук на сторінці міста.

З часом ОСОБА_1 дізналась, що її дитина має право отримати допомогу по втраті годувальника та звернулась в відділ пенсійного фонду міста Нетішин, але вони на усній консультації зазначили, що документів у неї не достатньо, відсутні документи про смерть, до того ж відсутнє підтвердження, що померлий є батьком дитини. В подальшому заявниця здійснила ряд дій з метою отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_6 та допомоги дитині по втраті годувальника, проте рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області № 26 від 17.10.2024 їй було відмовлено в призначенні дитині пенсії по втраті годувальника на підставі того, що у заявниці відсутній РНОКПП померлого, і не є можливим визначити стаж годувальника, а запис в свідоцтві про народження дитини, в графі батько зазначений ОСОБА_8 , у відомостях про смерть зазначений ОСОБА_6 . Дане питання можливо врегулювати лише в судовому порядку, визначивши юридичний факт батьківства ОСОБА_6 до ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 31.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Ухвалою суду від 21.01.2025 за клопотанням представника заявника Витребувати з Державного науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10) наступну інформацію: чи відбиралися біологічні зразки громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 смерті, перед/в період/після проходження військової служби; чи містить Електронний реєстр геномної інформації людини дані про біологічні зразки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 смерті; інформацію про місце зберігання біологічних зразків померлої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 смерті.

Ухвалою суду від 12.03.2025 залучено до участі в розгляді справи в якості заінтересованих осіб: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заявник ОСОБА_1 у судовому засідання свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Пеліх Є. І. у судовому засіданні обставини, які викладені у заяві, підтвердила, вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні 08.04.2025 представник заявника Пеліх Є. І. була присутня, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а також вказала, що всі докази на підтвердження обставин справи зібрані та надані суду. Після перерви в судовому засіданні 08.04.2025 від представника заявника адвоката Пеліх Є. І. надійшла заява, в якій вона просила завершити розгляд справи без участі заявника та її представника, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області А. Пентек до суду надійшли письмові пояснення, в яких остання просила суд справу розглянути у відсутності представника заінтересованої особи, з урахуванням письмових пояснень.

Від представника заінтересованої особи Нетішинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шетепівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) О. Крузер до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу, у заяві також зазначено, що запереч письмові пояснення, в яких остання просила суд справу розглянути у відсутності представника заперечення відсутні.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у судові засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, при цьому неодноразово надавали суду заяви про відкладення розгляду справи, проте після відкладення судом розгляду справи, заінтересовані особи до суду не з`являлися, письмових пояснень по справі не надали.

Заінтересовані особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судові засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, при цьому надали суду заяви про відкладення розгляду справи, проте після відкладення судом розгляду справи, заінтересовані особи до суду не з`являлися, письмових пояснень по справі не надали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю заявниці ОСОБА_1 , суду пояснила, що померлий ОСОБА_6 був співмешканцем її доньки ОСОБА_1 у період з 2019 року по травень 2022 року. Донька перебувала з померлим в добрих стосунках. ОСОБА_6 знав про дитину ОСОБА_10 та визнав її своєю дитиною. Після того, як стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 закінчилися, останній продовжував спілкуватися з дитиною.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що померлий ОСОБА_6 та ОСОБА_1 спочатку зустрічалися, а потім проживали разом. Під час спільного проживання у них народилася дитина ОСОБА_10 , яку ОСОБА_6 визнавав своєю донькою, а після розриву стосунків батьків продовжував цікавитися донькою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , яка є сусідкою заявниці та подругою її матері, суду пояснила, що вона знала ОСОБА_6 , який теж був її сусідом. ОСОБА_6 зустрічався із ОСОБА_1 , потім у них народилася спільна донька. ОСОБА_6 визнавав ОСОБА_10 своєю донькою і піклувався про неї.

Датою прийняття рішення у даній справі є 16.04.2025, тобто дата складання повного тексту рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши покази свідків суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. При цьому суд виходить з наступного.

Суд, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 має неповнолітню дитину дочку ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 44).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 0 від 12.08.2024 у відомостях про батька ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено ОСОБА_8 (а.с. 42).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 49 років у с. Стариця Чугуївського району Харківської області (а.с. 45)

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в призначенні пенсії № 26 від 17.10.2024 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки не долучено індивідуальний податковий номер годувальника та трудову книжку ( не можливо визначити наявність трудового стажу). Окрім того, у свідоцтві про народження дитини батько зазначений ОСОБА_8 , у відомостях про смерть зазначений ОСОБА_6 (а.с. 43).

До матеріалів справи долучено роздруківку листування ОСОБА_1 з покійним ОСОБА_6 , з якої вбачається, що між заявницею та померлим ОСОБА_6 були стосунки, як подружжя або пари, а чоловік називає дитину, яка зображена на фотокартках, що розміщені в листуванні, своєю донькою (а.с. 18-30).

Також суду надані фотографії, на яких зображені ОСОБА_1 з покійним ОСОБА_6 . Зі змісту досліджених фотографій вбачається, що між чоловіком та жінкою склалися стосунки, які характерні для пари або подружжя. Фотографії датовані 2020, 2021, 2022 роками. На фото, які датовані 17.06.2021 та 22.06.2021, та на яких зображені ОСОБА_1 з покійним ОСОБА_6 , заявниця вагітна. А на фотографіях, які датовані 29.11.2021, 01.12.2021, 02.03.2022 ОСОБА_6 зображений з новонародженою дитиною (а.с. 33-41).

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що на роздруківці листування (а.с. 18-30) та на фотографіях (а.с. 33-41) зображені ОСОБА_1 з покійним ОСОБА_6 та їх малолітня дитина ОСОБА_7 .

З листа-відповіді Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за №19/36-10758-2025 від 28.02.2025, який надійшов на виконання ухвали суду від 21.01.2025, вбачається, що ДНК-профіль військовослужбовця ОСОБА_6 до Електронного реєстру геномної інформації людини не надходив та на обліку не перебуває (а.с. 134).

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Вжите у зазначеній статті конвенції поняття «сімейне життя» має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини. У разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з ч.ч. 1 , 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 126 СК України, передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Також за ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.

Тобто передумовою звернення до суду з заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Згідно роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» слідує, що справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статті 135 СК України. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Пунктом 9 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Зі змісту вказаних норм випливає, що факт батьківства може бути встановлений в судовому порядку навіть після смерті батька, якщо відомості про нього внесені за заявою матері. Встановлення факту батьківства відповідає інтересам дітей та сприяє реалізації та захисту їх прав.

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Верховний Суд у постановах від 11 липня 2023 року в справі № 449/433/22 (провадження № 61-4176св23), від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) виснував, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

З наведених вище доказів, показань свідків у сукупності послідовно та логічно підтверджується, що у період 2019-2022 років у заявниці з померлим ОСОБА_6 були стосунки, характерні для сім`ї, яка проживає без реєстрації шлюбу, а також у вказаний період вони разом проводили час та дозвілля. Їх союз чоловіка і жінки притаманний традиційному розумінню сім`ї визначеному ст. 3 СК України. За час спільного проживання у них народилася дитина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 за життя визнавав дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , своєю донькою, опікуючись нею за час спільного проживання з заявницею та після того, як стосунки з ОСОБА_1 були припинені. По-батькові дитини зазначено « ОСОБА_13 », що відповідає імені ОСОБА_6 . Ім`я та по-батькові батька дитини, записаного за заявою матері у актовому записі й співпадає з іменем та по-батькові ОСОБА_6 .

Отже, досліджені в судовому засіданні докази та пояснення свідків підтверджують спільне проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_6 як батьків дитини ОСОБА_7 , спільне виховання та утримання дитини, а також факт визнання ОСОБА_6 свого батьківства стосовно дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

З огляду на вищевикладене, оскільки факт батьківства померлого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , знайшов своє підтвердження з досліджених письмових доказів та пояснень свідків, які в своїй сукупності із встановленими обставинами дають підстави для висновку про підтвердження факту батьківства, а встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення пільг після смерті ОСОБА_6 , а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, а тому вважає за необхідне встановити такий факт.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 76-81, 263-265, 268, 293, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Новомалин Острозького району Рівненської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Стариця Чугуївського району Харківської області, про що Острозьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблений відповідний актовий запис № 424, стосовно дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_2 , яка народилась в місті Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, про що 10.09.2021 року складений відповідний актовий запис № 188.

Зобов`язати Нетішинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 188, про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , складеного Нетішинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а саме, у графі «батько» вказати « ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 ».

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 16.04.2025.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Представника заявника: адвокат Пеліх Євгенія Ігорівна, РНОКПП НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ,місце проживання: АДРЕСА_5 .

Заінтересована особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Заінтересована особа: Нетішинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , юридична адреса: 30100, Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, вул. Шевченка, буд. 3.

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області , юридична адреса: 88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4.

Суддя О.М. Томілін