Справа № 128/794/25
УХВАЛА

17 квітня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф.,

отримавши заперечення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо дій головуючого у цивільній справі № 128/794/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказана цивільна справа.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 17.03.2025 відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 14.04.2025прийняв до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Парпальос В.В. про збільшення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 14.04.2025 залишив без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

16.04.2025 представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду заперечення щодо дій головуючого (в порядку частини третьої статті 214 ЦПК України), які мотивовані тим, що «20.03.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 було подано до суду заяву про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без руху. За результатами розгляду цієї заяви ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.04.2025 року її було залишено без задоволення. Не оскаржуючи на даному етапі цю ухвалу та не ставлячи її під сумнів як процесуальне рішення суду, яке набрало законної сили, сторона відповідача не позбавлена права заперечувати проти дій головуючого, які в сукупності призвели до постановлення саме такої ухвали в порядку ч. 3 ст. 214 ЦПК України. Сторона відповідача вважає, що суд мав можливість установити факт наявності недоліків позовної заяви при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, проте, оскільки він цього не зробив, а сторона відповідача звернулася із відповідною заявою, суд повторно мав можливість встановити факт невідповідності позовної заяви вимогам ЦПК в день надходження заяви сторони відповідача, тобто 20.03.2025 року. Отже, не пізніше 21.03.2025 року суд мав би постановити ухвалу за результатами розгляду поданої заяви. Станом на 21.03.2025 року заяви представника позивача про підтвердження, що ОСОБА_3 не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав та з вказівкою на підстави звільнення від сплати судового збору не існувало. Фактично ж суд розглянув заяву сторони відповідача про залишення позовної заяви без руху лише після того, як представником позивача була подана заява від 14.04.2025 року і саме фактом подання цієї заяви суд мотивував відмову в задоволенні заяви сторони відповідача. Такі дії головуючого судді створюють відчуття нерівності, оскільки суд дав можливість стороні позивача усунути недоліки позовної заяви в позапроцесуальний спосіб. Мотивація ухвали суду від 14.04.2025 року створює враження, що імперативні вимоги до змісту позовної заяви, встановлені ч. 3 ст. 175 ЦПК України, сторона позивача може не виконувати, так як такі вимоги процесуального закону є надмірним формалізмом. Крім того, чинний ЦПК України не містить такого поняття, як «підготовка справи до судового розгляду», тому незрозуміло, яким чином недоліки позовної заяви могли бути усунуті в «процесі підготовки справи до розгляду». Така мотивація знову ж таки створює відчуття нерівності сторін. Більше того, мотивуючи необхідність залишення заяви сторони відповідача без задоволення, суд послався на завдання забезпечити розгляд справи в розумний строк. При цьому суд не розглянув заяву сторони відповідача в строк, встановлений процесуальним законом, а судовий розгляд справи відклав на 20.05.2025 року, тобто поза межами граничного строку розгляду справи, встановленого ч. 1 ст. 275 ЦПК України. Тобто мотивуючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви сторони відповідача необхідністю розгляду справи в розумний строк, суд водночас постановив іншу ухвалу про відкладення розгляду справи на дату, яка вочевидь не відповідає поняттю «розумного строку», а й перевищує граничний строк. Це створює враження, що мотивація про «розумний строк розгляду справи» була використана лише як привід для відмови в задоволенні заяви сторони відповідача, так як в дійсності суд розумні строки розгляду справи не забезпечив. Сторона відповідача вимушена подати заперечення щодо дій головуючого виключно для того, щоб забезпечити належну правову процедуру та чітке дотримання судом процесуальних норм в ході подальшого розгляду справи. Оскільки в день постановлення ухвал від 14.04.2025 року судове засідання не проводилося, у зв`язку з чим відсутня можливість занести дані заперечення до протоколу, сторона відповідача викладає заперечення щодо дій головуючого в письмовій формі та просить суд вирішити процесуальне питання про їх прийняття чи відхилення шляхом постановлення ухвали».

Згідно з ч. 3 ст. 214 ЦПК України, у разі виникнення заперечень у будь-кого з учасників справи, а також свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів щодо дій головуючого ці заперечення заносяться до протоколу судового засідання і про їх прийняття чи відхилення суд постановляє ухвалу.

Оглянувши заперечення щодо дій головуючого (в порядку частини третьої статті 214 ЦПК України), суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

З поданих стороною відповідача заперечень на дії головуючого вбачається, що представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 не погоджується з ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.04.2025, якою залишено без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

З наведеного вище убачається, що доводи, викладені заявником у запереченнях щодо дій головуючого, є оціночними судженнями та у більшій мірі зводяться до незгоди з постановленою судом ухвалою від 14.04.2025, а тому такі заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Варто зауважити, що дії головуючого спрямовані виключно на дотримання норм процесуального права та на виконання завдань цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, заперечення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо дій головуючого слід відхилити.

Керуючись ст. 214 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заперечення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо дій головуючого у цивільній справі № 128/794/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини відхилити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ