Провадження №2-о/760/116/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Бережної С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2024 року ОСОБА_1 , звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою в якій просить: встановити факт проживання однією сім?єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з грудня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (майже три роки) та встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування вимог заяви зазначає наступне. ОСОБА_1 (далі Заявниця) познайомилась з ОСОБА_3 (цивільний чоловік) у грудні 2020 року. Стосунки розвивались досить швидко, через декілька тижнів після знайомства ОСОБА_4 дав ключі від квартири, яку на той момент знімав (за адресою: АДРЕСА_1 ). Заявник та її померлий чоловік з березня 2021 року проживали однією сім`єю, та будувати спільне майбутнє.

У травні 2021 року Заявниця разом з чоловіком тимчасово переїхали жити у квартиру батьків Заявниці, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та паралельно почали робити ремонт в новій квартирі, за адресою АДРЕСА_3 , куди планували в подальшому переїхати. На підтвердження даного факту додається довідка керуючої компанії будинку «СПЕЦЖИТЛОФОНД» про фактичне місце проживання (копія доказу додається).

Заявниця разом з чоловіком були сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, робили ремонт, ОСОБА_4 був дуже турботливим та уважним чоловіком, всім знайомим представляв Заявницю, як свою дружину, піклувався про неї, разом обирали ім`я дитині та очікували її народження.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донечка - ОСОБА_5 (копія доказу надається). При народженні донечки були партнерські пологи, чоловік був присутній під час народження доньки, яка офіційно носить його прізвище. Після народження дитини Заявниця і на сьогодні перебуває у декретній відпустці (копія доказу надається) і повністю разом з дитиною перебувала на утриманні чоловіка (копія доказу надається).

Одним із доказів підтвердження факту також є спільні фотографії (копія доказу надається).

25 лютого 2022 року чоловік Заявниці поїхав до м. Васильків та пішов до Васильківського військкомату, де добровільно прийняв повістку, та був оформлений до Військової частини НОМЕР_1 (копія доказу надається). Повістка надійшла на адресу, де Заявниця проживала разом з чоловіком.

Перші місяці спілкування було обмеженим, по можливості дзвонив, навідувався, привозив продукти, підгузки тощо. В середині травня 2022 року чоловіку дали перший повноцінний вихідний, (одну добу), після чого періодично почали відпускати додому. Так як не відомо, що могло чекати завтра, Заявниця разом з чоловіком намагалися якомога більше часу проводи разом, сім`єю, організовували відпочинок, пікніки, виїздили в парк з дитиною, дооблаштовували житло, проводили час як чоловік та дружина. Підтвердити даний факт знову таки можуть спільні фотографії та відео.

На початку відносин чоловік пропонував одружитися, але у зв`язку з тим, що Заявниця була вагітна, то попросила не поспішати та реєстрацію шлюбу вирішили відкласти. Пізніше, коли почалась війна, перші півроку були важкі, тому питання шлюбу було не на часі, а коли чоловік перейшов у 138-й військовий центр спеціального призначення (протидії диверсіям та терористичним актам) почав пропонувати розписатися мало не щомісяця, дізнаючись про загибель когось із своїх знайомих, опираючись на те, що він також може поїхати на чергове бойове завдання та не повернутися. Під тиском ситуації Заявниці було страшно погодитись на це, можливо у голові були забобони, і боялася, що як тільки розпишемося, він поїде і дійсно не повернеться.

02 жовтня 2023 року чоловік разом зі своїм підрозділом поїхав на завдання. 22 жовтня 2023 року о восьмій годині ранку останній раз розмовляли по відеозв`язку, а ввечері Заявниці повідомили про те, що чоловік загинув під час виконання бойового завдання, захищаючи суверенітет та державні кордони України. Точніше він, разом з іншими членами бригади, виконали бойове завдання та поверталися назад, де натрапили на вибуховий пристрій (копія Свідоцтва про смерть додається).

Ще раз наголошує, що з 2020 року Заявниця з чоловіком проживали разом, а з жовтня 2022 року проживали за адресою: АДРЕСА_3 . Реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 не змінював через те, що в цьому не було практичної необхідності.

Його військове оточення, побратими, друзі, знали заявницю, як « ОСОБА_6 », як його дружину, а її близькі та друзі знали його, « ОСОБА_7 », як її чоловіка і не інакше.

Заявниця разом з чоловіком були однією родиною та ніхто інших варіантів не вбачав. Відсутність «штампу» не заважало їм впродовж трьох років поважати, кохати, цінувати, любити, дбати один про одного, виховувати дитину в здоровій сімейній атмосфері, показували їй достойний приклад відношення батька до матері та матері до батька. Жили щасливою сім`єю. У період з грудня 2020 року по 22 жовтня 2023 року Заявниця проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Даний факт підтверджується Витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №276 від 30.10.2023 року, в якому зазначено «Дружина (цивільний шлюб): ОСОБА_1 , 1989 р.н.», тобто цивільний чоловік Заявниці ОСОБА_3 вважав її дружиною (копія доказу додається).

Відповідно Наказу №3 про надання відпустки по догляду за дитиною від 20.01.2022 року Заявниці було надано відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме з 24 січня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 (копія доказу додається), тобто з 24 січня 2022 року і до загибелі чоловіка Заявниця знаходилася на повному утриманні чоловіка.

Так, згідно Договору від 30.07.2022 року за місцем проживання сім`єю були проведені роботи по ремонту натяжної стелі (копія доказу додається), у цей час Заявниця знаходилася у відпустці по догляду за дитиною, то чоловік надавав їй кошти, а вона сплачувала певні послуги по ремонту та купували, наприклад кухонну витяжку (копія доказу додається).

На сьогодні, як вбачається із Свідоцтва про смерть ОСОБА_8 (копія доказу додається) та Свідоцтва про смерть ОСОБА_9 (копія доказу додається), які є батьками, відповідно Свідоцтва про народження чоловіка Заявниці (копія доказу додається) померли.

Від першого шлюбу покійний чоловік Заявниці має неповнолітню дитину донечку - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8 .

На сьогодні на руках у Заявниці знаходиться малолітня дитина, тому виникли необхідність звернутися до Пенсійного фонду України щодо отримання пенсії по втраті годувальника військовослужбовця (копія доказу додається).

Згідно з вимог статті 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних обов`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Відповідно до частини першої, другої статті 25 СК України, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Частиною першою статті 36 СК України передбачено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Факт проживання Заявниці з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу може бути підтверджений фото та відео доказами, їхньої переписки (копія доказу додається) та спільними фотографіями в соціальних мережах, банківськими переводами коштів (копія доказу додається), свідками (якими є спільні друзі, військові товариші) тощо, виписка з додатку Bolt поїздки між АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 ще на початку відносин (копія доказу додається).

Звертаючиcm з цією заявою Заявниця має право встановити юридичний факт проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Встановлення даного факту необхідно їй для вчинення необхідних дій відповідно до чинного законодавства як законного члена сім`ї. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку для його встановлення. Звертає увагу, що до відповідних органів для отримання одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , соціальних пільг та отримання спадкового майна наразі не зверталися. Тобто, наразі будь-якого спору із суб`єктами владних повноважень не має. Метою подання заяви є розподіл спільно набутого майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2024 року для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Тесленко І.О. Фактично справу передано судді по реєстру 22 липня 2024 року.

16 серпня 2024 року на адресу суду надійшла інформація про задеклароване / зареєстроване місце проживання заявника.

Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі.

07 жовтня 2024 року від заінтересованої особи надійшло клопотання про заміну заінтересованої особи Пенсійного фонду України на належну заінтересовану особу Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року клопотання заінтересованої особи про заміну заінтересованої особи у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Пенсійний фонд України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні, задоволено; замінено заінтересовану особу Пенсійний фонд України на належну заінтересовану особу Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 16, ).

У судове засідання 17.03.2025 року та 26.03.2025 року представник заявника - ОСОБА_11 з`явилась, просила задовольнити заяву з підстав, які в ній викладені.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання 17.03.2025 року та 26.03.2025 року з`явилась, зазначила, що познайомилась з ОСОБА_3 у грудні 2020 року, через місяць після знайомства почали разом проживати. У березні 2021 року дізналась що вагітна, певний час жили разом у її батьків. У жовтні 2021 року переїхали в окрему квартиру де разом зробили ремонт. У листопаді 2021 року народила їх спільну доньку, були партнерські пологи.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні 17.03.2025 року повідомила, що її син товаришував з ОСОБА_3 , вони разом служили у військовій частині № НОМЕР_2 , він приїжджав до них у гості. З якого точно часу не пам`ятає, десь з 2020 року, ОСОБА_3 розповідав їм про ОСОБА_13 , потім познайомив з нею. Зазначила, що у ОСОБА_3 з заявницею були дуже теплі стосунки, стосунки подружжя, у них була справжня сім`я. З початку війни вона почала спілкуватись з ОСОБА_14 . Знає, що у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є спільна дитина ОСОБА_17 . ОСОБА_3 забезпечував їх побут, ОСОБА_18 була в декретній відпустці, створювала родинний затишок.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні 17.03.2025 року повідомила, що вона є кумою заявниці, хрестила її доньку. Заявниця її близька подруга, вона почала проживати з ОСОБА_3 взимку 2020 року, зустрічались до цього десь 3 місяці, були закоханою парою. Через 4 - 5 місяців ОСОБА_18 завагітніла, ОСОБА_20 два рази робив їй пропозицію, після того як вона завагітніла, але вона не хотіла робити цього так би мовити «під тиском», потім робив ще, але вона не хотіла одружуватись під час війни. Також, зазначила, що між заявницею та ОСОБА_3 були стосунки подружжя, підтримували один одного як звичайна сім`я. До декрету ОСОБА_18 працювала, після народження дитини ОСОБА_3 утримував сім`ю.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`вились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

В судове засідання призначене на 28 квітня 2025 року позивач та її представник не з`явились, 28.04.2025 року представник заявника надала суду клопотання у якому, окрім іншого, просила розгляд справи здійснити за відсутності заявниці та її представника.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини - в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання 28.04.2025 року всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 , виданим Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 26 жовтня 2023 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті (а.с. 17 - 18).

Як вбачається зі Свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 01 грудня 2021 року та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 15 листопада 2023 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 20 - 22).

Згідно Довідки з фактичного місця проживання Департаменту будівництва та житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради від 15.12.2023 року, ОСОБА_1 (мати), ОСОБА_3 (батько), ОСОБА_5 (донька), які перебувають на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_2 (мати та донька), АДРЕСА_5 , фактично проживали за адресою: АДРЕСА_3 у період з 20.05.2021 по 02.10.2023 та сплачували комунальні послуги за вказаною адресою (а.с. 23).

Відповідно до Акту від 20.11.2023 року, затвердженого заступником директора КП «Спецжитлофонд», підтверджується факт проживання у період з жовтня 2022 року по жовтень 2023 року включно у квартирі АДРЕСА_6 трьох осіб, а саме: ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с. 51)

Як вбачається з Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №276 від 30.10.2023 року, ОСОБА_1 вказана як дружина загиблого ОСОБА_3 (а.с. 40).

Судом також досліджено додані заявником до заяви повістка та повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 19), спільні світлини заявниці та ОСОБА_3 , а також їх спільної доньки (а.с. 24 - 33), листування заявниці та ОСОБА_3 у месенжері Viber (а.с. 34 - 39), роздруківки щодо виклику таксі (а.с. 52 - 55).

Також, як вбачається з наданих Свідоцтв про смерть серія НОМЕР_5 від 12.08.1991 року та серія НОМЕР_6 від 06 грудня 2023 року, Свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_7 від 19 січня 1991 року, Свідоцтва про народження серія НОМЕР_8 від 19 січня 1991 року, батьки ОСОБА_3 померли (а.с. 48 - 50).

Відповідно до Наказу №17 від 20 вересня 2021 року, ОСОБА_1 було надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 126 днів з 20 вересня по 23 січня 2022 року (а.с. 41).

Згідно до Наказу №3 про надання відпустки по догляду за дитиною від 20 січня 2023 року, ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме з 24 січня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 42).

Також, заявником було надано для дослідження суду докази здійснення спільно з ОСОБА_3 ремонту у квартирі (а.с. 43 - 47).

Як вбачається з доданої заяви від 09.07.2024 року, ОСОБА_1 зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з вказаною заявою у якій просила призначити їй пенсію по втраті годувальника (а.с. 58).

Відповідно до Рішення Сосницького районного суду Чернігівької області від 17.11.2020 року (справа №745/464/20), шлюб зареєтрвоаний 27.06.2018 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1361, між ОСОБА_3 та ОСОБА_21 розірвано, дата набрання рішенням законної сили - 18.12.2020 року (а.с. 131 - 133).

Згідно до Сертифіката неодруженої, згенерованого 10.03.2025 року, ОСОБА_1 є неодруженою (а.с. 136).

Таким чином, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю, мають спільну дитину ОСОБА_5 , ОСОБА_1 у шлюбі ніколи не перебувала, ОСОБА_3 було розірвано шлюб з ОСОБА_2 з 18.12.2020 року.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: 2) перебування фізичної особи на утриманні; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як вбачається з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими й електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 5 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ч. ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у вказаний у заяві період проживали однією сім`єю, мали спільний побут, взаємні права і обов`язки подружжя, в іншому шлюбі не перебували. Таким чином, вимоги заяви заявника у цій частині підлягають задоволенню.

Також, суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 вказаного закону, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно до п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно із ч. 4 ст. 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.

Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Також Верховний Суд зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Судом достовірно встановлено, що заявниця та ОСОБА_3 постійно мешкали однією сім`єю за однією адресою без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, піклувалися та дбали один про одного, та ці дії носили постійний та систематичний характер.

Крім того, наявні у справі докази свідчать про те, що дохід ОСОБА_3 був для заявниці постійним і основним джерелом засобу існування, оскільки, вона перебувала у декретній відпустці по догляду за їх спільною дитиною.

Суд вважає, що наявні у справі докази беззаперечно підтверджують факт проживання заявниці однією сім`єю та перебування її на утриманні ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю та перебування її на утриманні ОСОБА_3 , який помер, має для заявниці юридичне значення, обґрунтування заявлених вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю та факту перебування заявниці на утриманні померлого ОСОБА_3 , в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного, та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 263 - 265, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні, - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 19 грудня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на момент його смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. О. Тесленко