25 квітня 2025 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Марчука Руслана Івановича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання,
У С Т А Н О В И В:
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня 2025 року в задоволенні позову ТОВ «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання відмовлено.

16 квітня 2025 року через засоби поштового зв`язку АТ «Укрпошта» до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Марчука Р.І. про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені по справі судові витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 3 150 грн 00 коп.

24 квітня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача Голубєвої З.В., в якій вона просила відмовити у задоволенні заяви про покладення судових витрат на позивача з посиланням на ч. 9 ст. 141 ЦПК України та обґрунтуванням правомірності звернення ТОВ «Рівнетеплоенерго» з позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Марчук Р.І. в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення. 25 квітня 2025 року представник Марчук Р.І. подав клопотання, в якому просив розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без його та відповідача участі.

Представник позивача Голубєва З.В. в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення. 25 квітня 2025 року представник позивача Голубєва З.В. подала заяву, в якій просила розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без її участі та відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат з позивача. Зазначила, що заява про ухвалення додаткового рішення зареєстрована канцелярією суду 16 квітня 2025 року, що свідчить про пропуск п`ятиденного терміну щодо подачі підтверджуючих доказів, згідно п. 8 ст. 141 ЦПК України.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За положеннями ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Представник відповідача адвокат Марчук Р.І. 12 березня 2025 року через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що докази понесених відповідачем витрат на оплату професійної правової допомоги будуть надані протягом п`яти днів після оголошення рішення суду.

14 квітня 2025 року адвокат Марчук Р.І. засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» направив до Рівненського міського суду Рівненської області заяву про ухвалення додаткового рішення, яка була зареєстрована канцелярією суду 16 квітня 2025 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Отже, враховуючи, що рішення суду ухвалено 09 квітня 2025 року, заява про ухвалення додаткового рішення здана на пошту 14 квітня 2025 року, п`ятиденний строк для подання вказаної заяви адвокатом Марчуком Р.І. не пропущено. Відтак і не заслуговують на увагу доводи представника позивача Голубєвої З.В. про пропуск стороною відповідача вказаного строку.

На підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником відповідача Марчуком Р.І. подано докази, а саме: Договір про надання правової допомоги від 15 січня 2025 року; Акт наданих послуг від 09 квітня 2025 року, в якому зазначено детальний опис наданих послуг, загальна вартість наданих послуг визначена у розмірі 3 150 грн 00 коп.

Таким чином, представником відповідача Марчуком Р.І. підтверджено понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 150 грн 00 коп.

При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 726/1142/22.

Разом з цим під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

У частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, суд дійшов переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на те, що правовідносини між сторонами та норми, які їх регулюють не є складними для розуміння, а у даній категорії спорів по суті спірних питань існує усталена правова позиція, тому розмір витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити до 2 000 грн 00 коп.

За таких обставин, з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.

Керуючись статями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 270, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Марчука Руслана Івановича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволені решти вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2025 року.

Суддя О.О. Першко