Єдиний унікальний номер № 333/5993/24
Провадження № 2/522/346/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення компенсаційних платежів та інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИВ:

Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення компенсаційних платежів та інфляційних втрат.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 29.01.2008 між ВАТ «КБ Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №17/2008/0146Фжр, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 46262,13 дол. США зі сплатою 12,89% річних, строком повернення до 11.01.2028 р.

14.05.2018р. рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/1985/17, позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 17/2008/840/0146 Фжр від 29.01.2008 р., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 22 971,58 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 624 616,97 грн.; заборгованості по сплаті відсотків у сумі 8 052,85 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 218 963,90 грн.; пені у сумі 2 231,88 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 60 684,81 грн.

01.12.2020р. ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №333/1985/17, заява Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження, яка заявлена у справі № 333/1985/17 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволена. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2018р. по цій справі № 333/1985/17, з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», на його правонаступника Державну іпотечну установу.

Листом від 12.03.2021р. № 18249/4-18-3.34. Комунарським відділом ДВС у м. Запоріжжі повідомлено Державну іпотечну установу про наступне: 02.10.2019р. відкрито виконавче провадження № 57659160 з примусового виконання виконавчого листа № 333/1985/17, виданого 23.06.2018р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» борг в розмірі 33 256,31 дол. США, що становить 904 265,68грн. 20.12.2019р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ПАТ КБ «Надра») на підставі п. 5 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» (у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Повторно виконавчі документи на адресу відділу ДВС не надходили, у зв`язку з чим винести постанову про заміну стягувача у виконавчому провадженні неможливо.

Тобто жодного стягнення Комунарським відділом ДВС у м. Запоріжжі при примусовому виконанні виконавчого листа № 333/1985/17, виданого 23.06.2018р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в розмірі 33 256,31 дол. США, що становить 904 265,68грн., не здійснено.

З метою отримання оригіналів виконавчих документів щодо стягнення заборгованості з Відповідача, Державна іпотечна установа звернулась з відповідним запитом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Листом від 26.04.2021р. № 089-60-521/21 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

повідомив Державну іпотечну установу про те, що за результатами перевірки наявних у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконавчих документів ПАТ «КБ «Надра» запитувані Державною іпотечною уставною виконавчі листи відсутні, оскільки до Фонду дані виконавчі листи Банком не передавались і від органів ДВС не надходили.

02.06.2022р. ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №333/1985/17, відмовлено в задоволенні заяви Державної іпотечної установи про видачу

дубліката виконавчого листа.

Таким чином, зобов`язання за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/1985/17, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є Державна іпотечна установ) заборгованості в розмірі 33 256,31 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 04.01.2017р. становить 904 265,68грн., не виконані ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

Тому просить стягнути з відповідача на користь Державної іпотечної установи компенсаційні платежі (3% річних) у розмірі 81422,09 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.

Представник позивача Єрохін О.П. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду відзив, в якому вказали, що позивачем не надано доказів перебування на виконанні у відділі ДВС виконавчого листа про стягнення боргу у справі № 333/1985/17 після 02.06.2022, тобто після відмови у видачі дублікату виконавчого листа з урахуванням зроблених судом висновків, які викладені в ухвалі від 02.06.2022 року у справі № 333/1985/17 щодо підстав відмови у видачі такого дублікату.Відповідно до інформації Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дніпро) від 01.06.2022 р., наданої на виконання ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2022 р. у справі № 333/1985/17, «…За даними АВСП на виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро )перебувало виконавче провадження 57305952 щодо виконання виконавчого листа № 333/1985/17виданого 23.06.2018 Комунарським районним судом м,Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Надра" борг у розмірі 33256,31дол.США, що становить 904265,68 грн. 20.12.2019 року старшим державним виконавцем Копач Я.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись п.5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено разом з оригіналом виконавчого документа на адресу стягувача. Згідно реєстрів відправлення рекомендованої кореспонденції, 14.01.2020

року оригінал виконавчого документа разом з постановою, направлено на адресу стягувача ПАТ КБ «Надра» м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 27. Згідно трекінгу номера поштового відправлення, 20.01.2020 даний лист вручене за довіреністю представнику. Додатково повідомляємо, що згідно даних АСВП виконавчий лист № 333/1985/17 виданий 23.06.2018 щодо стягнення з ОСОБА_1 на виконання не надходив…». З досліджених судом вищевказаних письмових доказів, судом встановлено, що первісний стягувач ПАТ КБ «Надра», після повернення державним виконавцем виконавчого листа №333/1985/17, отримав його 20.01.2020 р. (тобто до укладення Договору відступлення прав вимоги від 21.05.2020 р.) Доказів, які б спростовувалидану обставину, заявником суду не надані. Належного доказу, що при передані документів, що підтверджують Права до Боржників за Основними договорами відпервісного кредитора ПАТ КБ «Надра» до нового кредитора Державної іпотечної установи, у відповідності до вимог п. 4 вищевказаного Договору відступлення прав вимоги, не було передано оригіналу виконавчого листа №333/1985/17, суду не надано.Державною іпотечною установою не доведено втрату оригіналу виконавчого документу у справі № 333/1985/17, тож ймовірним є і перебування його до теперішнього часу у стягувача ПАТ КБ «НАДРА». Позивач в будь-якому випадку протиправно та необґрунтовано нараховує три відсотка річних згідно зі ст. 625 ЦК України за період з 24.02.2022 року (з моменту запровадження воєнного стану в Україні) і до 26.06.2024 року (день подачі позовної заяви), оскільки заборгованість у відповідача, на яку нараховує 3% річних позивач, виникла з кредитного договору, а рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 14.05.2018 року про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто лише підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із порушення виконання кредитного договору.Отже, відповідач вважає необґрунтованим нарахування позивачем трьох відсотків річних на заборгованість у сумі 904 265,68 грн., яка виникла на підставі кредитного договору, вважаючи, що грошові кошти (заборгованість) продовжують бути кредитними за своєю суттю, яка не змінилася після прийняття рішення суду. Просить в задоволенні позову відмовити.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

14.05.2018р. рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/1985/17, позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 17/2008/840/0146 Фжр від 29.01.2008 р., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 22 971,58 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 624 616,97 грн.; заборгованості по сплаті відсотків у сумі 8 052,85 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 218 963,90 грн.; пені у сумі 2 231,88 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 60 684,81 грн.

01.12.2020р. ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №333/1985/17, заява Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження, яка заявлена у справі № 333/1985/17 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволена. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2018р. по цій справі № 333/1985/17, з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», на його правонаступника Державну іпотечну установу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2022 року в задоволенні заяви Державної іпотечної установи про видачу дублікату виконавчого листа, заявленій у цивільній справі № 333/1985/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

За даними АВСП на виконанні в Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувало виконавче провадження 57305952 щодо виконання виконавчого листа № 333/1985/17виданого 23.06.2018 Комунарським районним судом м,Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Надра" борг у розмірі 33256,31дол.США, що становить 904265,68 грн. 20.12.2019 року старшим державним виконавцем Копач Я.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись п.5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено разом з оригіналом виконавчого документа на адресу стягувача. Згідно даних АСВП виконавчий лист № 333/1985/17 виданий 23.06.2018 щодо стягнення з ОСОБА_1 на виконання не надходив.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом даного позову є стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних та суми інфляційних втрат за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, разом із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу стягувача, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати стягувачу.

Із матеріалів справи слідує, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2018р. по справі № 333/1985/17, позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 17/2008/840/0146 Фжр від 29.01.2008 р., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 22 971,58 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 624 616,97 грн.; заборгованості по сплаті відсотків у сумі 8 052,85 доларів СІЛА в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 218 963,90 грн.; пені у сумі 2 231,88 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 60 684,81 грн.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19), у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 130/2604/18, від 22 червня 2020 року у справі № 752/10525/16-ц.

Як слідує з матеріалів справи, предметом укладених між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 кредитним договором №17/2008/0146Фжр від 29.01.2008 були грошові кошти, виражені в доларах США.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2018р. по справі № 333/1985/17, позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 17/2008/840/0146 Фжр від 29.01.2008 р., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 22 971,58 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 624 616,97 грн.; заборгованості по сплаті відсотків у сумі 8 052,85 доларів СІЛА в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 218 963,90 грн.; пені у сумі 2 231,88 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ на 04.01.2017р. 60 684,81 грн.

Разом з тим, слід зауважити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц вказала, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Зважаючи на те, що у резолютивній частині судового рішення, у зв`язку з невиконанням якого позивачем нараховано інфляційні втрати, зазначено про стягнення з відповідачів суми коштів в іноземній валюті, тому передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних, суд зазначає таке.

Ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором не припиняє грошового зобов`язання боржника та не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, внаслідок чого у кредитора наявне передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України право на нарахування 3 % річних за весь час прострочення зобов`язання до моменту його фактичного виконання.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони.

Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18) у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Позивачем не надано доказів, на підтвердження суми заборгованості відповідача за рішенням суду на час звернення з даним позовом саме в розмірі 904265,68 грн., на яку позивачем нараховані 3% річних та інфляційні втрати, у тому числі враховуючи, що за рішенням суду з відповідача стягнуто кошти в іноземній валюті.

Втім указані обставини входять до предмета доказування у даній справі.

Відтак, позивачем не надано доказів щодо наявності підстав для стягнення з відповідача 3% річних за невиконання грошового зобов`язання відповідно до рішення суду.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення компенсаційних платежів та інфляційних втрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Ю.Р. Піх