Справа № 603/761/19
Провадження № 2/595/1/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

з участю секретаря судового засідання Боднара М.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Никитюка Р.І.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача, адвоката Магдич О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, про скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки, визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., в якому просила скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В. від 01.08.2017, індексний номер 36413818, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0091, за суб`єктом ОСОБА_2 . Окрім того, просить скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В. від 01.08.2017, індексний номер 36413553, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0090, за суб`єктом ОСОБА_2 . Також просить стягнути з відповідачів на її користь понесені нею судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до рішення Коропецької селищної ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» від 08 квітня і 29 травня 1995 року було вирішено передати громадянам безкоштовно у приватну власність і постійне користування земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та особистого підсобного громадянам сіл Коропецької селищної ради. Згідно списку, який формувався на підставі зазначеного вище рішення її батьку було передано у власність дві земельні ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько, ОСОБА_3 помер, після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопілської області 01 грудня 2010 року та зареєстрованого в комунальному підприємстві «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» 06 грудня 2010 року, реєстраційний номер 32226727, номер запису 1379 в книзі 12; земельна ділянка, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в урочищі «Докторське» с. Стігла Монастириського району Тернопільської області. 08 липня 2014 року державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області Войташек В.І. їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно ОСОБА_4 , а саме на вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 . Разом з тим, свідоцтв про право на спадщину на вказані земельні ділянки їй державним нотаріусом видано не було у зв`язку з тим, що на таке майно у спадкодавця не було правовстановлюючих документів. Вважає, що на підставі ст.140, ст.141 ЗК України смерть власника не є підставою припинення права власності чи права користування земельною ділянкою. Факт належності земельної ділянки загальною площею 0,25 га, яка знаходяться на в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 підтверджується рішенням №3 сесії 22 скликання Коропецької селищної ради депутатів Монастириського району Тернопільської області від 29 травня 1995 року, відповідно до якого таку спадкодавцю, її батьку ОСОБА_3 , передано у власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Іншого житлового будинку у ОСОБА_3 в с. Стігла не було та не має, що свідчить про те, що така земельна ділянка надавалась за вищевказаною адресою. Відтак, до неї перейшли права на земельні ділянки, мова про які ведеться у даному позові, в т.ч. і на земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, однак виготовити правовстановлюючі документи на такі після смерті батька вона не мала змоги, так як зі сторони ОСОБА_2 та Коропецької селищної ради були вчинені протиправні дії, які полягали у прийнятті незаконних рішень, і, як наслідок, виготовлення державних актів на земельні ділянки по АДРЕСА_3 , що змусило спершу її батька звертатись до суду за захистом своїх прав, а згодом, після його смерті, за ухвалою суду, і її, як процесуального правонаступника. Так, 11 березня 2015 року Монастириським районним судом Тернопільської області, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , процесуального правонаступника ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 та Коропецької селищної ради про визнання рішень та державних актів на право власності на землю недійними, було ухвалено рішення, відповідно до якого у позові відмовлено повністю. 01 липня 2016 року Апеляційний суд Тернопільськоїх області прийняв рішення яким скасував рішення Монастириського районного суду від 11 березня 2015 року та ухвалив нове відповідно до якого вирішив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, шляхом визнання недійсним Державного акту серії ЯМ №191820 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, виданого 03.12.2012 на ім`я ОСОБА_2 , кадастровий номер 50010090 та Державного акту серії ЯМ № 191821 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, виданого 03.12.2012 на ім`я ОСОБА_2 , кадастровий номер: 050010091. На виконання вищевказаного рішення, з метою подальшого виготовлення проєкту землеустрою на її земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0, 25 га, вона звернулась в реєстраційну службу, для скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що були зареєстровані за ОСОБА_2 , згідно державних актів, які були визнані судом недійсними, за наслідком чого, 22 вересня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно було скасовано запис про право власності за номером: 12070881 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 42, тобто на земельну ділянку розміром 0,16 га по АДРЕСА_1 та запис про право власності за номером: 11790240 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 42, тобто на земельну ділянку розміром 0,25 га по АДРЕСА_1 . 11 жовтня 2016 року рішенням Коропецької селищної ради № 259 було вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (віднослення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства площею 0,12 га, в межах населеного пункту с. Стігла Монастириського району Тернопільської області. На виконання вказаного рішення нею було укладено договір із землевпорядником для виготовлення технічної документації із землеустрою. Станом на сьогоднішній день виготовлення такої не закінчено, так як існує накладення меж земельних ділянок ОСОБА_2 згідно з даними Державного земельного кадастру на частину її земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2019 року в справі № 603/780/17 частково задоволено її, ОСОБА_1 , позовні вимоги до ГУ Держгеокадастру в Тернопільській області, ПП «Землі Придністров`я», Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , та визнано недійсними рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 від 01.08.2017, індексний номер 36413818 про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку площею 0,16 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0091 та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Савки С.В. від 01.08.2017, індексний номер 36413553 про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0090 за ОСОБА_2 . Разом з тим, вказане рішення Монастириського районного суду від 21.08.2019 судом апеляційної інстанції скасовано та у задоволенні її позовних вимог відмовлено. Вважає, що вказане судове рішення апеляційної інстанції прийнято без розгляду справи по суті та мотивувалось виключно на порушеннях судом першої інстанції норм процесуального права, суть яких полягала в тому, що, виходячи із заявлених позовних вимог, зазначені позивачем відповідачі не є єдиними належними відповідачами у даних правовідносинах і, однозначно, у даній справі іншим належним відповідачем слід вважати ОСОБА_2 , оскільки права та інтереси її порушено, як власника земельної ділянки. Вказана постанова Тернопільського апеляційного суду набрала законної сили 29.11.2019. Зважаючи на те, що її законні права та інтереси в належний спосіб не були захищені судом, просить позовні вимоги задовольнити. Одночасно зазначила, що по справі № 603/656/13-ц було призначено судову земельно-технічну експертизу, за наслідками чого 23.05.2016 до апеляційного суду Тернопільської області надійшов висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за № 2257 судової земельно-технічної експертизи, датований 16.05.2016. Висновок судової експертизи підтвердив, що ОСОБА_2 фактично користується земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , площею, яка не є тотожною площі, вказаній у додатках до рішень Коропецької селищної ради за 1996 рік; встановити конфігурацію таких земельних ділянок у відповідності до вказаних рішень не представляється можливим. З урахуванням викладеного вище висновку судової експертизи, а також інших обставин справи, 01.07.2016 апеляційний суд Тернопільської області прийняв рішення, яким рішення Монастириського районного суду від 11.03.2015 скасував та ухвалив нове, яким визнав недійсними Державні акти серії ЯМ № 191820 та серії ЯМ № 191821, про які йдеться вище. Відтак, вказані правовстановлюючі документи, які судом були визнані недійсними, виготовлялись на площі земельних ділянок, частина яких належала її батьку, а тепер і їй, як спадкоємцю останнього. Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 , знаючи про невідповідність площ і меж земельних ділянок розміром 0,25 га та 0,16 га по АДРЕСА_3 , їх реальним і фактичним розмірам, про наявність накладення таких на її земельну ділянку, визнання у зв`язку із цим Державних актів на право власності на землю недійсними, свідомо ввела в оману державного реєстратора щодо достовірності реальних обставин, який здійснив 01.08.2017 державну реєстрацію, шляхом прийняття рішень № 36413818, № 36413553. Оскаржуваними рішеннями державного реєстратора продубльовано незаконне набуття права власності шляхом державної реєстрації таких прав за ОСОБА_2 , на частину земельної ділянки, яка згідно закону належить їй, та на яку через вказані обставини вона не може завершити процес приватизації і зареєструвати за собою право власності. З огляду на те, що рішення державного реєстратора від 01.08.2017 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 порушують її законні права щодо володіння, користування і розпорядження належною їй земельною ділянкою, перешкоджають реалізації реєстрації її законного права власності на земельну ділянку, яка залишилася в спадок від її батька, на яку отримано від Коропецької селищної ради дозвіл на розробку проєкту землеустрою, який не може бути реалізований через порушення меж землекористування зі сторони відповідачки ОСОБА_2 , просить позовні вимоги задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2019 року цивільну справу №603/761/19 розподілено судді Іванчуку В.М.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області В.М. Іванчука від 24 грудня 2019 року задоволено заяву про самовідвід судді Іванчука В.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку. Цивільну справу №603/761/19 передано до канцелярії Монастириського районного суду Тернопільської області для повторного автоматизованого розподілу в порядку ст.33 ЦПК України.

За даними повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 грудня 2019 року цивільну справу №603/761/19 розподілено судді Галіяну І.М.

24 грудня 2019 року ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. задоволено заяву судді Галіяна І.М. про самовідвід його як головуючого судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку. Цивільну справу №603/761/19 передано до канцелярії Монастириського районного суду Тернопільської області для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 грудня 2019 року цивільну справу №603/761/19 розподілено судді Гудковій Ю.Г.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкової Ю.Г. від 26 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку в порядку загального позовного провадження.

26 грудня 2019 року ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкової Ю.Г. задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0091, яка зареєстрована 01.08.2017 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора Савки С.В., індексний номер 36413818 та земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0090, яка зареєстрована 01.08.2017 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора Савки С.В., індексний номер: 36413553.

21 січня 2020 року на адресу Монастириського районного суду Тернопільської області від державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 у справі №603/761/19, в якому він просив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В. відмовити в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Вважає, що скасовуючи рішення про реєстрацію права власності спірних земельних ділянок в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 буде позбавлено права власності на вказані вище земельні ділянки, яке визнано за нею на підставі рішення Монастириського районного суду Тернопільської області № 2-341/2011від 30.08.2011. Відзив мотивує тим, що для проведення реєстрації права власності на вказані у позовній заяві земельні ділянки ОСОБА_2 подано всі необхідні та достатні для вчинення реєстраційних дій документи, основним з яких є рішення Монастириського районного суду № 2-341/2011 від 30.08.2011. Зауважує, що у наданих позивачем суду копіях реєстраційних справ № 42 щодо земельної ділянки :05:001:0090 та № 12 щодо земельної ділянки :05:001:0091, містяться Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2017 № 93401266 та № 93402515, в яких у графі «Підстава виникнення права власності» вказано: рішення суду, серія та номер 2-341/2011, виданий 30.08.2011, видавник: Монастириський районний суд Тернопільської області. Вказує, що ним, під час проведення державної реєстрації права власності вказаних вище земельних ділянок, було дотримано вимоги ст.10, 18, 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки, відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 даного Закону, рішення Монастириського районного суду № 2-341/2011 від 30.08.2011 є підставою реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки, його чинність перевірено, з урахуванням інформації, що містилася на момент прийняття рішення у ДРРП про зареєстровані розділи стосовно відповідних земельних ділянок з номерами реєстраційних справ №42 та №42, державним реєстратором встановлено достатність, відповідність Закону та повноту поданих заявником документів для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , а також вчинення усіх передбачених Законом реєстраційних дій, необхідних для проведення відповідної реєстрації права власності. Тому, хоча заявником ОСОБА_2 при поданні заяви про державну реєстрацію права власності № 23400378 та № 23400609 на підставі рішення Монастириського районного суду від 30.08.2011 № 2-341/2011, також було подано Витяги № НВ-015 та № НВ-015 від 09.02.2015 щодо земельних ділянок :05:001:0090 та :05:001:0091, державним реєстратором такі не були використані, як документи під час проведення державної реєстрації права власності, та під час прийняття рішень про державну реєстрацію прав № 36413553 та № 36413818 від 01.08.2017. Так, у вказаних вище Витягах в графі «Документ, який є підставою для виникнення права» зазначено: «Рішення суду рішення Монастириського районного суду 30.08.2011 № 2-341/2011». Державним реєстратором проведено реєстрацію після належної перевірки документів, поданих для проведення державної реєстрації права власності, реєстрація проведена виключно на підставі рішення Монастириського районного суду № 2-341/2011 від 30.08.2011, про що вказують відповідні записи у Витягах з ДРРП № 93401266 та № 93402515 від 01.08.2017, виданих державним реєстратором, де у графі «Підстава виникнення права власності» державним реєстратором вказано: «Рішення суду рішення Монастириського районного суду 30.08.2011 № 2-341/2011», як єдиний документ-підставу виникнення права власності. Записи про скасування державної реєстрації прав № 12070881 та № 11790240 були внесені на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області № 603/656/13-ц від 01.07.2016. Проте, після скасування вказаних вище записів про державну реєстрацію прав, у ДРРП залишились зареєстрованими відповідні розділи ДРРП № 42 щодо земельної ділянки :05:001:0090 та № 42 щодо земельної ділянки :05:001:0091. У відповідних розділах ДРРП також залишилася вся інформація про відповідні земельні ділянки, повторне внесення якої державним реєстратором не проводилось. Тому, державним реєстратором, під час реєстрації права власності за ОСОБА_2 , на підставі рішення Монастириського районного суду від 30.08.2011 за № 2-341/2011 прийнято відповідні рішення № 36413553 та № 36413818 від 01.08.2017 без відкриття розділу у ДРРП, оскільки відповідні розділи у ДРРП на час проведення реєстрації права власності вже були. Відповідно, усі відомості про земельні ділянки :05:001:0090 та :05:001:0091 також були внесеними до ДРРП. Рішення Монастириського районного суду від 30.08.2011 № 2-341/2011 про визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_2 є єдиним, чинним, достатнім документом на підставі якого проведено реєстрацію права власності. Дане рішення суду не є скасованим, відтак, вважає, що скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що прийняте на підставі того ж рішення суду, буде безпідставним позбавленням права власності ОСОБА_2 , що суперечить останньому. Зважаючи на викладене, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

21 січня 2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мужа В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на його необґрунтованість. Так, рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.08.2011 у справі № 2-341/2011 визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно на земельні ділянки по АДРЕСА_3 . Право власності є непорушним. Вважає, що у випадку скасування реєстрації земельних ділянок в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, можна безпідставно позбавити права власності на ці земельні ділянки ОСОБА_2 , право власності на які визнано за нею на підставі рішення суду. Крім того, в рішенні суду від 2011 року вказано також адресний номер земельних ділянок, а саме: АДРЕСА_3 . Фактично, дане рішення і стало підставою для реєстрації земельних ділянок в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в якості правовстановлюючого документу. Рішенням Коропецької селищної ради від 16.11.2011 № 162 надано дозвіл ОСОБА_2 на складення технічної документації із землеустрою на земельні ділянки 0,16 га і 0,25 га. Даним рішенням передано земельні ділянки у власність ОСОБА_2 . Вказане рішення не визнано судом недійсним і є формою реалізації права територіальної громади розпоряджатися землями комунальної власності. ОСОБА_1 не набула право власності на сусідні земельні ділянки в порядку спадкування. Покійний батько ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , не реалізував своє право на земельні ділянки на підставі рішення Коропецької селищної ради. Позивач, ОСОБА_1 , не оформила право власності на земельні ділянки. ЇЇ батько також, відповідно, не оформив жодних правовстановлюючих документів на ці ж ділянки, тому, вони не увійшли до спадкової маси, не перейшли до позивачки в порядку спадкування. Оформлення права власності на житловий будинок жодним чином не підтверджує переходу спадкових прав на земельні ділянки в таких розмірах як бажає позивач і в таких розмірах, що перешкоджають використання земельних ділянок ОСОБА_2 , за якою визнано право власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Більше того, перехід права власності в порядку спадкування не є можливий, оскільки спадкодавець за життя не вчинив дій на оформлення права власності на ці ж земельні ділянки. Варто додати, що рішенням Монастириського районного суду від 26 травня 2015 року у справі № 603/138/15-ц ОСОБА_1 відмолено у задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно (земельні ділянки площею 0,25 і 0,12 га). Крім того, ОСОБА_3 не могли належати земельні ділянки площею 0,25 і 0,12 га по АДРЕСА_2 . Згідно з картографічним зображенням 1963 року земельна ділянка площею 0,54 га належала ОСОБА_6 , спакоємцем якого став ОСОБА_7 (покійний чоловік ОСОБА_2 - відповідача). ОСОБА_7 сплачував земельний податок у відповідному розмірі на належні йому земельні ділянки. Висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.05.2016 № 2257 не підтверджує порушення прав позивачки у даній справі, оскільки ним тільки підтверджено, що станом на час проведення експертизи площа земельної ділянки, якою користувалася ОСОБА_2 , є меншою ніж їй належить на праві власності. Фактично підтверджується тільки порушення прав саме ОСОБА_2 у зв`язку з використанням земельної ділянки в меншому розмірі ніж встановлено також рішенням Монастириського районного суду 2011 року. Даним висновком не підтверджується наявність жодних прав позивача на земельні ділянки, право власності на які належить ОСОБА_2 . Зважаючи на викладене, просить у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити.

06 лютого 2020 року ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкової Ю.Г. задоволено заяву представника позивача ОСОБА_8 про відвід головуючого судді Гудкової Ю.Г. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку. Цивільну справу №603/761/19 передано до канцелярії Монастириського районного суду Тернопільської області.

Згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2020 року призначення справи №603/761/19 не відбулося через відсутність потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Розпорядженням №1 від 06 лютого 2020 року в.о. голови Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкової Ю.Г. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку передано на розгляд Бучацького районного суду Тернопільської області.

13 лютого 2020 року справа №603/761/19 надійшла на адресу Бучацького районного суду Тернопільської області того ж дня, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розподілена судді Федорончуку В.Б.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області Федорончука В.Б. від 17 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку.

10 березня 2020 року на адресу Бучацького районного суду Тернопільської області від відповідача ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якій вона просила об`єднати в одне провадження зустрічний позов з відкритим провадженням у справі 603/761/19, зобов`язати ОСОБА_1 звільнити частину земельних ділянок, які належать на праві власності їй, ОСОБА_2 , і знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0911 га та зареєстровані в Державному земельному кадастрі за кадастровими номерами: :05:001:0090, :05:001:0091. Окрім того, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 05 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку - залишено без розгляду.

Згідно постанови Тернопільського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року (справа 603/716/19) задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 травня 2020 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

31 серпня 2020 року цивільна справа №603/761/19 надійшла на адресу Бучацького районного суду Тернопільської області і згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31 серпня 2020 року розподілена судді Федорончуку В.Б.

Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, вирішено повернути ОСОБА_9 зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами та роз`яснити їй, що відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви, не позбавляє її права звернутися до суду за місцезнаходженням майна.

11 лютого 2021 року постановою Тернопільського апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ухвалу Бучацького районного суду від 10 грудня 2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання передачі позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками на розгляд іншому суду.

Постановою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року залишено без змін.

20 грудня 2021 року цивільна справа №603/761/19 надійшла на адресу Бучацького районного суду.

02 лютого 2022 року на адресу Бучацького районного суду Тернопільської області від ОСОБА_2 надійшла заява про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходи зустрічного забезпечення позову, а саме зобов`язати позивача ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Федорончука В.Б. від 09 лютого 2022 року відмовлено в задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_2 про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову.

18 лютого 2022 року ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкоюпередано на розгляд Монастириському районному суду Тернопільської області.

29 квітня 2022 року від позивачки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пасічник А.З., надійшла заява про зміну предмету позову, в якій вона просить прийняти до розгляду, окрім первісних позовних вимог, викладених у позовній заяві, також наступні: 1) визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :05:001:0091, та її кадастровий номер :05:001:0091; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області закрити поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку із здійсненням державної реєстрації земельної ділянки площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :05:001:0091. 2) визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :05:001:0090 та її кадастровий номер :05:001:0090; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області закрити поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку із здійсненням державної реєстрації земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :05:001:0090. Окрім того, просив залучити у даній справі співвідповідачем Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області (, 46002, вул. Лисенка, буд.20А, м. Тернопіль Тернопільської області). Заяву мотивує тим, що її позовна заява подана з метою захисту її права власності на земельні ділянки, які знаходяться по АДРЕСА_1 , яке було порушене зі сторони відповідачів у даній справі шляхом реєстрації за відповідачкою ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки площею 0,16 га з кадастровим номером :05:001:0091 і площею 0,25 га з кадастровим номером :05:001:0090, які частково накладаються на належну їй земельну ділянку. Відтак, наявність такого накладання земельних ділянок відповідачки ОСОБА_2 на її земельні ділянки є перешкодою, як у державній реєстрації належних їй земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, так і в подальшій реєстрації за нею її права власності на дані земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Додатковим доказом вказаних обставин є рішення № РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру» від 21.04.2021 державного кадастрового реєстратора Відділу у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Левицької Ю.П.», а також долучені до нього протокол № ПП-021 проведення перевірки електронного документа» від 21.04.2021 і висновок щодо перевірки електронного документа державного кадастрового реєстратора. Зокрема, у висновку щодо перевірки електронного документа державного кадастрового реєстратора Левицької Ю.П. зазначено, що відповідно до протоколу ведення Державного земельного кадастру встановлено, що перетин ділянок (тобто її земельних ділянок по АДРЕСА_2 ) з ділянкою :05:001:0091 (тобто земельною ділянкою відповідачки ОСОБА_2 площею 0,16 га по АДРЕСА_3 ) площа співпадає на 8.9903%; з ділянкою :05:001:0090 (тобто земельною ділянкою відповідачки ОСОБА_2 площею 0,25 га по АДРЕСА_3 ), площа співпадає на 12,8458%. Так, згідно п.6 ст.24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» та п.111 Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, однією з підстав для відмови у здійсненні реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Відтак, з врахуванням обставин даної справи, подальша наявність відомостей щодо як прав відповідачки ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:001:0091 та :05:001:0090, так і щодо державної реєстрації самих згаданих земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей, а також перешкоджатиме офіційному визнанню і підтвердженню її прав на земельні ділянки, які знаходяться по АДРЕСА_2 , шляхом державної реєстрації таких земельних ділянок із подальшою реєстрацією її права власності на них. Отже, виходячи із обставин даної справи, вважає, що ефективним способом захисту її прав є ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельних ділянок відповідачки ОСОБА_2 , виключно з одночасним припиненням таким рішенням її права власності на них.

12 вересня 2022 року ухвалою суду в задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_2 про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, відмовлено.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2022 року у прийнятті заяви позивачки ОСОБА_1 про зміну предмета позову - відмовлено.

08 грудня 2022 року ухвалою Тернопільського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пасічника А.З. на ухвалу судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2022 року у цивільній справі за заявою позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову, повернуто скаржнику.

Постановою Верховного Суду від 22 березня 2023 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_11 , ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

12 червня 2023 року постановою Тернопільського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пасічник А.З., скасовано ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2022 року і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовлено, касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 червня 2023 року залишено без змін.

27 грудня 2023 року справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., про скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки, разом із постановою від 27 листопада 2023 року надійшла на адресу Бучацького районного суду Тернопільської області.

Розпорядженням Бучацького районного суду Тернопільської області №84 від 29 вересня 2023 року справу № 603/761/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку провадження №2/595/3/2023, було призначено до повторного автоматичного розподілу, оскільки суддю ОСОБА_12 звільнено на підставі рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_12 з посади судді Бучацького районного суду Тернопільської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 26 вересня 2023 року №926/0/15-23.

Після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2023 року та повернення справи до суду 27 грудня 2023 року, справу передано на розгляд судді Тхорик І.І.

28 грудня 2023 року ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І. прийнято до свого провадження справу № 603/761/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., про скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року в клопотаннях відповідача ОСОБА_2 та її представника, адвоката Магдич О.О., про закриття провадження у справі відмовлено. Прийнято заяву представника позивача, адвоката Пасічника А.З., про зміну предмету позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., про скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки. В подальшому вирішено розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмета позову. Також даною ухвалою залучено до участі у справі в якості співвідповідачаГоловне управління Держгеокадастру у Тернопільській області (вул. Лисенка, 20А, м. Тернопіль, Тернопільська область, ).

24 січня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Магдич О.О., на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому вона просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність. Відзив мотивує тим, що позивачка ОСОБА_1 безпідставно стверджує про те, що їй начебто належить право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , які вона отримала у спадок після свого покійного батька ОСОБА_3 .. Однак, ОСОБА_3 за життя не реалізував свого права на отримання у власність спірних земельних ділянок на підставі рішення Коропецької селищної ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» від 08 квітня і 29 травня 1995 року. Відповідно, оскільки право власності на земельні ділянки не було набуте спадкодавцем, воно (тобто право власності на земельні ділянки) не перейшло до спадкоємиці ОСОБА_1 . Позивачка намагається переконати, що рішення Коропецької селищної ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» від 08 квітня і 29 травня 1995 року є достатньою підставою для виникнення у спадкодавця ОСОБА_3 права власності на ці земельні ділянки без виготовлення будь-якої технічної документації, встановлення меж земельної ділянки та виносу цих меж в натуру. Проте, це твердження спростовується нормами земельного законодавства, які діяли станом на момент виникнення спірних правовідносин. Позивачкою ОСОБА_1 вказано абз. 2 п. 1 розлілу X «Перехідні положення» ЗКяк правова підстава для виникнення у неї права власності на спірні земельні ділянки по АДРЕСА_1 . Згідно вказаної норми рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»(втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку(пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року N 509-УІ). Помилковим є твердження позиваки про те, що наявність державного акту для посвідчення права власності спадкодавця ОСОБА_3 на земельні ділянки не потрібне, оскільки рішення органу місцевого самоврядування (в даному випадку - рішення Коропецької селищної ради н/д) є самостійним та достатнім правовстановлюючим документом спростовується ст. 22 Земельного кодексу України в редакції, що діяла станом на 1995 рік. Позивачка також покликається на діючий станом на 1995 рік Декрет КМУ №15-92 від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок». Стаття 3 Декрету №15-92 передбачає: «Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю». Жодного припису про начебто необов`язковість державного акту Декрет №15-92 від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» не містить. У той же час діюча станом на 1995 рік Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) затверджена Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15.04.1993 №28 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 року за №31 ) передбачала оформлення права власності на земельні ділянки з видачею державних актів після винесення в натуру (на місцевість) меж земельних ділянок за проектами їх відведення. Згідно п. п. 1.9., 1.10 вказаної Інструкції розробку технічної документації по складанню державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею здійснюють державні та інші землевпорядні організації. Технічна документація при складанні державних актів включає: при складанні державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею, що видаються громадянам на земельні ділянки, якими вони користуються: виписку з рішення місцевої Ради народних депутатів про передачу земельної ділянки у власність або надання її у користування; абриси обміру земельної ділянки; план земельної ділянки, складений за результатами обміру; збірний план землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площ; матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами. Жодного із перелічених документів спадкодавець позивачки ОСОБА_1 не виготовив, отже він не реалізував свого права на отримання у власність земельних ділянок, яке йому було надане рішеннями Коропецької селищної ради. Враховуючи вищенаведене, безпідставними є посилання позивачки на те, що рішення Коропецької селищної ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» від 08 квітня і 29 травня 1995 року про передачу батькові позивачки ОСОБА_3 у власність земельних ділянок є правовстановлюючим документом і не потребує оформлення будь-яких інших документів. Також відсутність порушеного права позивачки (та/або її спадкодавця ОСОБА_3 ) при передачі земельних ділянок у власність відповідачці ОСОБА_2 уже неодноразово перевірялось судами різних інстанцій. Усі судові рішення містять незмінний висновок - відсутні докази порушення права власності або права користування земельними ділянками ОСОБА_3 та його спадкоємиці ОСОБА_1 . Рішення Коропецької селищної ради від 16.11.2011 № 162, яким відповідачці ОСОБА_2 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою на земельні ділянки площею 0,16 га та 0,25 га та рішення Коропецької селищної ради № 355 від 02.11.2012 «Про затвердження землевпорядної документації щодо передачі земельних ділянок по АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_2 » також було предметом судового розгляду в судах трьох інстанцій. За результатами цих судових розглядів дані рішення були залишені в законній силі. В матеріалах цивільної справи № 603/656/13-ц є висновок № 2257 судової земельно-технічної експертизи, проведеної Львівським НДІСЕ МЮ України. Даний висновок долучений позивачкою до матеріалів первісної позовної заяви додатком № 14. Не зважаючи на те, що цей висновок долучений самою позивачкою, він є спростуванням, а не підтвердженням її позовних вимог, оскільки у висновку № 2257 судової земельно-технічної експертизи встановлено, що ОСОБА_2 користується земельною ділянкою меншої площі ніж 0,41 га (0,16+0,25=0,41). Експертом шляхом проведення фактичних замірів встановлено, що ОСОБА_2 користується земельною ділянкою 0,3189 га (див. абзац 2 ст.5 висновку). Також у матеріалах справи № 603/656/13-ц є акт узгоджувальної земельної комісії Коропецької селищної ради від 22.12.2011, затверджений рішенням Коропецької селищної ради № 195 від 22.12.2011. План схему розташування земельних ділянок сторін, яка була складена в ході роботи земельної комісії, відповідачка долучила до матеріалів справи клопотанням від 27.10.2022. Даний акт узгоджувальної земельної комісії став одним із документів, які слугували підставою для розробки землевпорядною організацією ПП «Землі Придністров`я» планів встановлення меж земельних ділянок, які також долучені до матеріалів справи клопотанням позивачки від 27.10.2022. В подальшому, землевпорядна документація розроблена ПП «Землі Придністров`я» була затверджена рішенням Коропецької селищної ради. Не зважаючи на неодноразові судові оскарження, суди не встановили підстав для скасування даних рішень органу місцевого самоврядування. Разом із тим, саме рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2011 року у справі № 2-341/2011 є підставою для реєстрації держаним реєстратором ОСОБА_5 права власності на земельні ділянки по АДРЕСА_3 площею 0,16 га та 0,25 га за ОСОБА_2 . Доказом підставності своїх позовних вимог позивачка вважає скасування державних актів відповідачки ОСОБА_2 на земельні ділянки, яке відбулось згідно рішення апеляційного суду Тернопільської області від 01.07.2016 в справі № 603/656/13-ц. Однак, дане твердження є помилковим. Державний акт не є правовстановлюючим документом. Це прямо вбачається із витягів з Державного земельного кадастру на земельні ділянки відповідачки від 09.02.2015 № НВ-2015 на земельну ділянку площею 0,16 га та № НВ-2015 на земельну ділянку площею 0,25 га. Дані витяги долучені позивачкою до позовної заяви в додатках № 19 та № 20 лише частково, оскільки скопійовано лише одну сторінку витягу. Із повної фотокопії витягу вбачається, що документом, який є підставою для виникнення права власності є рішення Монастирського районного суду від 30 серпня 2011 року у справі № 2- 341/2011; документом, який посвідчує право власності є державний акт про право власності. Таким чином, позивачка ОСОБА_1 підмінює поняття. Скасування державного акту про право власності на землю не свідчить про скасування самого права власності. За умови чинності рішення Монастирського районного суду від 30.08.2011 у справі № 2-341/2011 та рішення Коропецької с/р № 355 від 02.11.2012 про затвердження землевпорядної документації щодо передачі земельних ділянок по АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_2 , розробленої ПП «Землі Придністров`я», право власності позивачки залишилось чинним та підлягає державній реєстрації. За таких обставин, державний реєстратор Савка С.В. діяв у повній відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Матеріалами цивільної справи № 603/138/15-ц встановлено, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спірні земельні ділянки не встановлено. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року вищевказане рішення Монастирського районного суду у справі № 603/138/15-ц (провадження 22-ц/789/922/15) залишено без змін. Позивачка ОСОБА_1 ставить позовну вимогу, якою просить скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради - Савки С.В. від 01.08.2017, індексний номер: 36413818, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,16 га, кадастровий номер :05:001:0091 та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради - Савки С.В. від 01.08.2017, індексний номер: 36413553, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0090, за відповідачкою ОСОБА_2 . Проте, жодних доводів щодо того, у який спосіб державний реєстратор порушив вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» позовна заява ОСОБА_1 не містить. Разом з тим, позивачка не заперечує того факту, що сама підстава виникнення права власності на земельні ділянки відповідачки ОСОБА_2 є чинна. Позивачка стверджує, що оскаржуване рішення державного реєстратора Савки С.В. протиправно позбавляє її права зареєструвати своє речове право (право власності) на спірні земельні ділянки. Проте, як зазначено вище, при розгляді попередньої справи № 603/138/15-ц встановлено, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спірні земельні ділянки не встановлено. Відсутні також правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки за ОСОБА_3 або його спадкоємицею ОСОБА_1 . Відтак твердження позивачки про вчинення порушення при вчиненні оспорюваних реєстраційних дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради - Савки С.В. немає. Земельна ділянка позивачки не є сформованою та зареєстрованою, про що вона сама ж зазначає у заяві про зміну предмету позову. Позивачка лише планує формування та подальшу державну реєстрацію своєї земельної ділянки. Відповідно, це свідчить про те, що ця земельна ділянка по АДРЕСА_1 не являється об`єктом цивільного права, а позивачка не існує як суб`єкт цього права. Обґрунтовуючи свої додаткові (збільшені) позовні вимоги до нового відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації цих же земельних ділянок та зобов`язання закрити Поземельну книгу, позивачка посилається на положення про недопустимість обмеження (позбавлення) права вланості та ефективність судового захисту. Проте жодного аргументу, який би доводив саме право на позов (суб`єктність щодо спірних земельних ділянок) та існування предмету позову, а саме належних позивачці земельних ділянок по АДРЕСА_2 , як об`єкту права власності, не містить ні первісна позовна заява, ні заява про зміну предмету позову. Підставою для відкриття поземельних книг Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області є технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку з позначкою територіального органу Держземагентства про визначення кадастрового номера з рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність (користування) - у разі надання у власність (користування) земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення. Коропецька селищна рада прийняла рішення № 162 від 16.11.2011, яким надала дозвіл на складання технічної документації із землеустрою на спірні земельні ділянки; землевпорядна комісія виходила на місце та встановлювала межі земельної ділянки в натурі (на місцевості). Далі Коропецька селищна рада рішенням № 355 від 02 листопада 2012 року затвердила технічну документацію із землеустрою, що засвідчує право власності на земельні ділянки ОСОБА_2 площею 0,25 га та 0,16 га по АДРЕСА_1 . На підставі пакету документів, склад якого передбачений п.13-3 розділу «Здійснення державної реєстрації земельної ділянки» Порядку ведення Поземельної книги, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, був присвоєний кадастровий номер земельним ділянкам, що відповідає номерам Поземельних книг (п. 4 Порядку ведення Поземельної книги). Таким чином, ставлячи вимогу про припинення реєстрації Поземельних книг щодо даних земельних ділянок позивачка мала б обґрунтувати також і скасування рішень Коропецької селищної ради № 162 від 16.11.2011 року та № 355 від 02 листопада 2012 року. Якщо позивачка ОСОБА_1 ставить позовні вимоги до Держгеокадастру про скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок в ДЗК, то перш за все вона повинна надати докази нечинності зазначених рішень Коропецької селищної ради. Таким чином в частині зміненого предмету позову позов ОСОБА_1 також є штучним та завідомо безпідставним. Крім того, рішення ДЗК щодо державної реєстрації спірних земельних ділянок і вимоги про визнання недійсними рішень державного реєстратора уже були предметом судового оскарження та залишені в силі згідно постанови Тернопільського апеляційного суду від 29.11.2019 у справі № 603/780/17. Зазначені вище факти доводять безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 . Окрім того, вважає, що вимоги позивачки до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок відповідачки ОСОБА_2 та зобов`язання закрити Поземельну книгу заявлені поза межами строку позовної давності.

13 лютого 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Пасічника А.З., надійшла на адресу суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив. Щодо аргументів, викладених у відзиві, зазначає, що упостанові від 30 травня 2012 року у справі № 6-31цс12, Верховний Суд України дійшов висновку, що пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" (далі - Декрет №15-92) визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. У постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 746/259/19, Верховний Суд фактично конкретизував висновок Верховного Суду України, викладений у постанові, конструкцію пункту 3 Декрету №15-92 момент виникнення права на земельні ділянки, які передавалися у власність для ведення особистого підсобного господарства в порядку цього Декрету, пов`язувався із внесенням відповідного запису у земельно-кадастрові документи, посвідченого відповідною радою народних депутатів. Таким чином, у наведеній постанові Верховний Суд підтвердив, що пунктом 3 Декрету №15-92 встановлено спеціальне правило набуття права власності на земельні ділянки, передані для ведення особистого підсобного господарства в порядку, передбаченому цим нормативно-правовим актом. Аналогічним чином п.3 та п.1 Декрету №15-92 врегульовано набуття права власності на земельні ділянки наданих для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Тому, вважає обґрунтованим твердження про набуття у порядку спадкування ОСОБА_1 після смерті свого батька у власність земельної ділянки, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, що вбачається із архівної виписки із протоколів №3-4 третьої сесії двадцять другого скликання Коропецької селищної ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08.04.1995 та 29.05.1995, виданої за №202 від 03.08.2011, та із довідки, виданої Коропецькою селищною радою за №3420 від 06.12.2011 згідно записів земельно-кадастрової книги. Окрім цього, рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 01.07.2016 у справі №603/656/13, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 16.09.2016 у цій же справі, встановлені судом обставини передання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування будинку по АДРЕСА_2 . У відповідності до висновку судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі №603/656/13 від 16.05.2016 вбачається те, що ОСОБА_1 фактично користується земельною ділянкою, площею 0,3040 га. Площа накладення земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0090 на земельну ділянку ОСОБА_1 становить 0,044 га. Площа накладення земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0091 на земельну ділянку ОСОБА_1 становить 0,05 га. Сукупне накладення земельних ділянок ОСОБА_2 на земельні ділянки ОСОБА_1 становить 0,094 га. За таких умов у власності ОСОБА_1 залишилося 0,21 га. Вказана обставина свідчить про очевидне порушення прав позивачки. Зауважує, що відповідно до картографічних матеріалів за 1992 рік конфігурація земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 схожа за формою. Відповідно до зображення карти за 1965 рік вбачається те, що земельна ділянка ОСОБА_1 має правильну прямокутну форму. Оскільки цільове призначення земельної ділянки ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку, то така повинна розміщуватися єдиним прямокутним масивом у співвідношенні до конфігурації земельної ділянки, що відображена на топографічній карті за 1992 рік, яка містить найбільш актуальну інформацію. Зайвих 0,054 га земельної ділянки, якими користується ОСОБА_1 знаходяться таким же прямокутним масивом в кінці, протилежному від житлового будинку ОСОБА_1 в області місця розташування земельної ділянки ОСОБА_2 кадастровий номер :05:001:0091. З огляду на вказане вище, обидві земельні ділянки відповідачки накладаються на земельну ділянку ОСОБА_2 , площею 0,25 га. ОСОБА_2 свавільно, без узгодження межових знаків із позивачкою, без урахування картографічних матеріалів та меж за фактичним користуванням між спірними земельними ділянками, виготовила технічну документацію з накладенням на земельні ділянки позивачки, після чого здійснила реєстрацію права власності на них, чим по суті захопила частину земельної ділянки позивачки. Звертає увагу на те, що право власності у спадкодавця ОСОБА_1 виникло 29.05.1995, а право власності спадкодавця ОСОБА_2 08.05.1996, тобто пізніше. ОСОБА_2 не діяла добросовісно, знаючи про те, що судовим рішенням у справі №603/656/13 судом апеляційної інстанції сформульовані наступні висновки: «Враховуючи вищезазначені обставини колегія вважає, що при проведенні приватизації земельної ділянки відповідачки не було дотримано вищезазначених вимог закону, а саме не встановлено та не узгоджено розміри та межі земельних ділянок чим неправомірно частково припинено право користування земельною ділянкою позивача. Оскільки земельні ділянки відповідачки, відповідно до даних, зазначених у її Державному акті, накладаються на земельну ділянку позивача, колегія вважає, що Державні акти, видані позивачці 03.12.2012 слід визнати недійсними, так як порушується право користування позивача на надану в законному порядку земельну ділянку». «Разом з тим, колегія вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення Коропецької селищної ради від 02 листопада 2012 року № 355, яким ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,16 га; про визнання недійсним рішення Коропецької селищної ради від 11 липня 2012 року № 311, яким надано дозвіл в.о. селищного голови Гушпіт Н.М. підписати кадастрові плани та акти погодження меж ОСОБА_2 замість суміжного землекористувача ОСОБА_3 ; про визнання недійсними рішення № 195 Коропецької селищної ради від 22 грудня 2011 року із доповненнями, внесеними відповідно до рішення Коропецької селищної ради №222 від 06 квітня 2012 року «Про розгляд протесту прокурора Монастириського району»; про визнання недійсним рішення Коропецької селищної ради № 162 від 16 листопада 2011 року «Про затвердження акту узгоджувальної комісії щодо обстеження земельної ділянки і становлення межових знаків між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_7 »; про визнання недійсним рішення Коропецької селищної ради від 02 листопада 2012 року № 355, яким ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,16 га слід відмовити, оскільки вони носять рекомендаційний характер, не мають правового навантаження і втрачають свою силу разом із визнанням недійсними Державних актів. ОСОБА_2 нової технічної документації не виготовляла. Здійснила реєстрацію права власності на основі технічної документації за 2012 рік. Частина рішень, які були частиною цієї технічної документації втратили свою юридичну силу із визнанням державних актів недійними за рішенням Тернопільського апеляційного суду у справі №603/656/13, зокрема рішення про затвердження технічної документації. Фактично ОСОБА_2 здійснила реєстрацію свого права власності на основі нікчемної технічної документації. Тому, недобросовісність ОСОБА_2 є очевидною, яка при реєстрації права власності на земельні ділянки не повідомила державному реєстратору про існування рішення Тернопільського апеляційного суду у справі №603/656/13 та про встановлені вказаним рішенням обставини. Відповідачка ОСОБА_1 не заперечує права власності ОСОБА_2 , однак заперечує те, що нестачу обсягу площі земельних ділянок слід перекривати за рахунок земельної ділянки позивачки. Рішення суду, на яке посилається відповідачка, від 30.08.2011 має таку ж юридичну силу як і рішення органу місцевого самоврядування про надання у власність земельної ділянки. Сам факт вказівки у судових рішеннях на те, що у ОСОБА_2 є земля по АДРЕСА_3 , не свідчить про те, що землю, якщо її там не вистарчає, можна забрати у іншого законного власника. Щодо рішення у справі №603/138/15 від 26.05.2015, то суд дійшов висновку про недостатність площі земельної ділянки ОСОБА_1 з огляду на існування оспорюваних у тій справі державних актів. Оцінку судом доказів у цій справі не слід ототожнювати з встановленими обставинами, що є преюдицією в силу вимог ч.4 ст.84 ЦПК України. Щодо строку позовної давності, то такий не пропущений позивачкою. Як вірно зауважила представник відповідача, вимоги про скасування державної реєстрації земельних ділянок, що належать відповідачці були предметом розгляду у справі №603/780/17, яка завершилася ухваленням судового рішення, що набрало законної сили 29.11.2019. Спірні земельні ділянки, що належать відповідачці зареєстровані в ДЗК 09.02.2015. Провадження у справі №603/780/17 відкрите 22.11.2017, що свідчить про вчасність звернення із позовною заявою про скасування держаної реєстрації земельних ділянок. Відповідно з 29.11.2019 строк позовної давності розпочався новий та 22.04.2022 до Бучацького районного суду в межах строку позовної давності подана суду заява про зміну предмету позову.

Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року задоволено клопотання представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Кузя І. про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву, продовжено відповідачу ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області процесуальний строк для подачі відзиву на позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, про скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки, визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, зобов`язання вчинити дії, до 06 березня 2024 року.

06 березня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Магдич О.О. на адресу суду надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій вона просить застосувати строк позовної давності до вимог ОСОБА_1 , викладених у заяві про зміну предмету позову від 22.04.2022 про скасування державної реєстрації земельних ділянок ОСОБА_2 площею 0,16 га, кадастровий номер :05:001:0091 та площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0090, яка проведена ГУ Держгеокадастру в Тернопільській області 09.02.2015. Заяву мотивує тим, що предметом доповнених позовних вимог є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області закрити поземельні книги, які були відкриті у зв`язку з формуванням та здійсненням державної реєстрації ОСОБА_2 земельних ділянок площею 0,16 га, кадастровий номер :05:001:0091 та площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0090.Проте, вважає, що дані вимоги заявлені із пропуском строку позовної давності. Так, якщо твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що відкриття поземельних книг Головним управлінням Держреокадастру у Тернопільській області площею 0,16 га, кадастровий номер :05:001:0091 та площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0090 дійсно порушує її права та законні інтереси (що не підтверджується, а навпаки спростовується матеріалами справи) позивачка мала об`єктивну можливість довідатись про порушення свого права та заявити відповідний позов в межах встановленого законом трирічного терміну. Позивачка ОСОБА_1 неодноразово зверталась із різними позовами про захист свого нібито порушеного права на земельні ділянки по АДРЕСА_2 . Додатком №1 до відзиву проти позову ОСОБА_1 , який поданий 23.01.2020, представником відповідачки ОСОБА_2 , адвокатом Мужем В.В., слугує рішення Монастирського районного суду від 26.05.2015 (справа № 603/138/15-ц). У цьому рішення на аркуші 7 та 8 зазначено, що дата державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі площею 0,16 га, кадастровий номер :05:001:0091 та площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0090, 09.02.2015, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру № НВ 015 та № НВ 015. Про наявність таких витягів у відповідачки ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 довідалась 12.02.2015, так як вказаного числа ці витяги були долучені до матеріалів справи № 603/656/13-ц. 30.04.2015 до Апеляційного суду Тернопільської області (провадження № 22 ц/789/634/15 у справі 603/656-13ц) представник апелянтки ОСОБА_1 , адвокат Никитюк Р.І. подав додаткові пояснення. В додатках до даних письмових пояснень зазначено: копія позовної заяви ОСОБА_2 від 26.03.2015, подана у справі 603/138/15ц. Одним з додатків до вказаної позовної заяви є копії витягів з ДЗК щодо реєстрації вищеназваних земельних ділянок від 09.02.2015 № НВ 015 та № НВ 015. Відтак, вважає, що немає жодного сумніву в тому, що позивачка не тільки могла довідатися, але й беззаперечно знала про відкриття поземельних книг Головним управлінням Держреокадастру у Тернопільській області площею 0,16 га, кадастровий номер :05:001:0091 та площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0090, яке мало місце 09.02.2015 на підставі рішення Коропецької селищної ради №355 від 02.11.2012 про затвердження землевпорядної документації щодо передачі земельних ділянок по АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_2 та рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 30.08.2011 у справі № 2-341/2011. Є беззаперечні докази того, що станом на 12.02.2015 позивачка уже не тільки знала про реєстрацію земельних ділянок ОСОБА_2 в Державному земельному кадастрі, але й була ознайомлена з відповідними витягами з ДЗК. Жодна об`єктивна обставина не перешкоджала позивачці подати позов у межах строку позовної давності, тобто, до 12.02.2018. Поважних причин пропуску строку позовної давності позивачка та її представник не зазначає. Вважає, що правові підстави для задоволення клопотання про поновлення строку позовної давності відсутні.

06 березня 2024 року від представника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Шмігельської М.Я., через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить, відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, про скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки, визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, зобов`язання вчинити дії. Відзив, з урахуванням уточнень, мотивує тим, що рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.08.2011 у справі № 2-341/2011, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 05.03.2012, задоволено позов ОСОБА_2 , визнано за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства 0,16 га, які розташовані по АДРЕСА_1 . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.07.2012 вказане вище рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.08.2011 та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 05.03.2012 залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Отже, рішення суду набрало законної сили і є чинним. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Коропецької селищної ради від 16.11.2011 № 162 «Про затвердження акта узгоджувальної комісії щодо обстеження земельної ділянки і становлення межових знаків між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_7 » було затверджено акт від 15.09.2011 та надано дозвіл ОСОБА_2 на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що свідчать про право приватної власності на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, а також передано вказані вище земельні ділянки у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Коропецької селищної ради від 02.11.2012 № 355 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, що свідчить про право власності на земельні ділянки в межах населених пунктів», затверджено відповідну документацію із землеустрою ОСОБА_2 . Вказані рішення селищної ради на сьогодні не визнано незаконними та не скасовано у визначеному законом порядку. Як вбачається з даних Державного земельного кадастру, земельні ділянки за кадастровими номерами :05:001:0090 та 61242555:05:01:0091 зареєстровані у Державному земельному кадастрі 09.02.2015, відповідно до відомостей, перенесених з Державного реєстру земель на підставі відповідної документації із землеустрою. Площа зареєстрованих земельних ділянок відповідає площі, зазначеній у рішеннях Коропецької селищної ради від 16.11.2011 № 162 та від 02.11.2012 № 355. З огляду на викладене, вважає сумнівним та недоведеним твердження позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 самовільно захопила земельну ділянку, загальною площею 0,09 га, що стало причиною накладення суміжних земельних ділянок. Враховуючи наведене вище, державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :05:001:0090 та 61242555:05:01:0091 здійснена відповідно до чинного на момент вчинення дії, законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування. Зауважує, що саме рішення Монастириського районного суду від 30.08.2011 у справі № 2-341/2011 є підставою для реєстрації земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в якості юридичного факту набуття права на земельні ділянки. Відтак, скасування державної реєстрації права вланості щодо спірних земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, безпідставно позбавить права власності ОСОБА_2 на земельні ділянки, право власності на які визнано за нею на підставі вказаного рішення суду від 30.08.2011.

21 травня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Магдич О.О. на адресу суду через систему «Електронний суд» направила додаткові пояснення ОСОБА_2 , в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через їх безпідставність. Додатково зазначає, що із долученої позивачкою ОСОБА_1 технічної документації вбачається, що вона складена у 2021 році на замовлення ОСОБА_1 . Дана документація стосується виключно бажання позивачки отримати у власність земельну ділянку відповідної площі, конфігурації та місця розташування, однак ніяк не пов`язана з документами, які б засвідчували факт володіння такою земельною ділянкою спадкодавцем позивачки ОСОБА_3 . Дана технічна документація не містить прив`язки ні до архівних картографічних матеріалів села Стігла, ні до архівних планів забудови суміжних земельних ділянок. Так, самою ж позивачкою до матеріалів справи № 603/656/13-ц на стадії апеляційного розгляду долучались картографічні матеріали забудови с. Стігла 1963 року. Ці ж матеріали були долучені до відзиву на позов, поданого ще 12.01.2020 адвокатом відповідачки, ОСОБА_10 . Дані матеріали засвідчують, що ОСОБА_3 користується земельною ділянкою площею під № 661, у яку входять земельна ділянка під забудовою 0,03 га та земельна ділянка під городом 0,08 га. На клопотання сторони відповідачки ОСОБА_2 надати генплан забудови індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 з нанесенням «червоних ліній» та розбивкою контурів фундаменту сторона позивачки зазначила, що цих документів у неї немає. Отже, або будинок споруджений самовільно та межі земельної ділянки на місцевості не встановлювались або позивачка не бажає представити такий документ суду, оскільки він свідчить не на її користь та спростовує викладене у позовній заяві. Як у першому, так і в другому випадку відсутність генплану забудови земельної ділянки свідчить про безпідставність позовних вимог. За таких обставин, представлена технічна документація, складена лише у 2021 році без врахування архівних матеріалів про володіння земельною ділянкою спадкодавцем позивачки та архівної землевпорядної документації села Стігла не має жодного доказового значення для позову, що розглядається. Така технічна документація відображає бажання позивачки отримати спірну земельну ділянку, але аж ніяк не свідчить про наявність підстав для задоволення позову. Вказу, що обставини, які мали б підлягали доказуванню в рамках даного судового провадження, уже були предметом дослідження у рамках справи № 603/138/15-ц та встановлені рішенням Монастирського районного суду № 603/138/15-ц від 26.05.2015. У даному контексті довідка Коропецької селищної ради № 3420 від 06.12.2011, яка долучена до позову ОСОБА_1 є сфальшованим доказом, який не узгоджується з іншими матеріалами справи. Безпосереднім дослідженням первинного документу, яким є земельно-кадастрова книга, Монастирський районний суд під час розгляду справи № 603/138/15-ц, встановив відсутність відповідних відомостей про реєстрацію спірної земельної ділянки за спадкодавцем позивачки, її батьком ОСОБА_3 .. Аналогічні висновки були зроблені також при проведенні досудового розслідування у кримінальній справі № 0000138 та викладені у постанові про закриття кримінального провадження від 09.08.2013. Рішення Монастирського районного суду у справі № 603/138/15-ц від 26.05.2015, яким відмовлено у позові ОСОБА_1 про визнання права власності на спірну земельну ділянку, перебуває в законній силі. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2016 року дане рішення було переглянуте за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і залишено без змін. Таким чином, на даний час існує таке, що набрало законної сили судове рішення, яке встановлює преюдиційний для даної справи факт про те, що позивачка ОСОБА_1 не успадкувала від свого батька права власності на спірну земельну ділянку, оскільки таке право власності не було зареєстроване згідно даних земельно-кадастрових книг за її спадкодавцем ОСОБА_3 . Також зазначає, що у висновку судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 603/656/13-ц експерти встановлювали виключно відповідність фактичного землекористування ОСОБА_1 рішенню Коропецької селищної ради народних депутатів від 29 травня 1995 року. Проте, фактичне користування не свідчить про те, що воно є правомірним, а тому так зване «накладення» фактичного землекористування ОСОБА_1 на площі земельних ділянок, які перебувають у власності ОСОБА_2 згідно меж визначених земплевпорядною документацією не може розцінюватись судом як належний та допустимий доказ. Відповідачка ОСОБА_2 не заперечує факту так званого «накладення» фактичного землекористування позивачки та її земельну ділянку. Позивачка ОСОБА_1 дійсно фактичним користуванням захопила частину земельної ділянки відповідачки, що й стало підставою для заявлення зустрічної позовної заяви про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Дана позовна заява виділена в окреме провадження № 603/145/22. Зважаючи на викладене, просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

21 травня 2024 року відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду разом із клопотанням про долучення доказів подала письмові пояснення, в яких зазначила, що станом на сьогодні позивачкою не надано до справи №603/761/19 документів, які підтверджують право власності позивачки на земельні ділянки, що розташовані в АДРЕСА_2 . Зазначає, що постановою завідувача Монастириської нотаріальної контори Войташека В.І. було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,30 га, що розташована за адресою в АДРЕСА_2 . Також, рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 26.05.2015, залишеного в силі ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 16.07.2015 було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Коропецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно на земельну ділянку площею 0,25 га та 0,12 га. В касаційному порядку ухвала від 16.07.2015 не оскаржувалася. Батько позивачки, ОСОБА_3 , за свого життя не набув права власності на земельну ділянку площею 0,30 га в АДРЕСА_2 . Зазначає, що рішенням від 29.05.1995, згідно рішення Коропецької селищної ради №288 від 18.09.2009, у приватну власність ОСОБА_3 із комунальних земель було передано земельну ділянку, загальною площею 0,37 га, з яких: земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, яка була не монолітною, а складовою земельних ділянок, які були розміщені в двох місцях; земельна ділянка площею 0,12 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка не межувала з жодною земельною ділянкою, які були в користуванні батька позивачки, про що зазначено в інформації, наданій ФОП ОСОБА_13 27.08.2020. Місце розташування земельної ділянки площею 0,12 га - урочище «Докторське», яке знаходиться на орієнтовній відстані від садиби приблизно на пів кілометра. Незрозумілим є факт не врахування передачі 29.05.1995 земельної ділянки урочища «Гола», цільове призначення якої в довідці №3420 зазначено для ведення ОСГ. Крім того, батькові теперішньої позивачки була надана земля в урочищі «Біля Жиляка». Вищенаведений перерахунок земельних ділянок спростовує те, що площа 0,60 га є монолітною земельною ділянкою. Крім того, перераховані вище земельні ділянки свідчать про недостовірні дані при передачі землі у власність згідно рішення сесії від 29.05.1995 і тут мова йде не про необлікування одного з урочищ, ОСОБА_3 . Однак, той факт, що площа 0,60 га не моноліт, а складова земельних ділянок, випливає із переліку всіх урочищ, якими користувався батько теперішньої позивачки станом на момент передачі землі у власність згідно рішення сесії від 29.05.1995. Вважає, що неможливим є площа 0,60 га, як моноліт біля хати, що підтвердив батько позивачки під час дачі свідчень, зафіксованих в постанові про закриття кримінального провадження. Із його свідчень та із рішень органу місцевого самоврядування випливає, що ОСОБА_3 у 1995 році було надано земельну ділянку для обслуговування будинку без вказання адреси місця розташування земельних ділянок, які складали площу 0,25 га, цільове призначення якої для обслуговування будинку. Вважає сумнівним те, чому не передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,23 га, яка розташована в урочищі «Гола», з цільовим призначенням для ведення ОСГ. Оскільки ОСОБА_1 протягом трьох років не вчинила дії по визначенню кадастрового номера земельної ділянки, державної реєстрації в ДЗК з/д та реєстрації речового права, її земельну ділянку, що по АДРЕСА_2 , не можна вважати сформованою і такою, що належить до об`єкта цивільних прав. На її думку, у позивачки відсутні всі підстави вважати, що її земельна ділянка площею 0,25 га знаходиться вся біля її хати по АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що вона передана 29.05.1995 її батькові з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Зауважує, що до своїх позовних заяв від 2017, 2018 та 2019 років, як додатки, ОСОБА_1 надає рішення Коропецької с/р № 259 від 11.10.2016. Разом з тим, їй незрозуміло чому це рішення не є підставою для виготовлення технічної документації із землеустрою у 2021 році.

Ухвалою суду від 21 травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, про скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки, визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, зобов`язання вчинити дії, та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Никитюк Р.І., будучи присутніми у судовому засіданні, просили позов задовольнити з підстав, викладених в ньому та у відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Магдич О.О., у судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та їхніх додаткових письмових поясненнях.

Відповідачі державний реєстратор прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савка С.В. та представник Монастириської міської ради в підготовче судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не прибув. У матеріалах цивільної справи міститься заява представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в якій він просить розглядати справу без їх участі.

Заслухавши сторін, їхніх представників, дослідивши обставини, на які сторони посилаються, як на обґрунтування своїх позицій, оцінивши надані ними докази, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що визначений законом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З аналізу вказаних норм закону вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа, в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні.

Так, згідно протоколу Коропецької селищної ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 3-4 третьої сесії двадцять другого скликання (перше і друге засідання) від 08 квітня і 29 травня 1995 року розглядалося питання про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування. Із списку громадян селища Коропець, яким передаються земельні ділянки у власність та постійне користування вбачається, що ОСОБА_3 передано 0,60 га, в тому числі 0,37 га передано у приватну власність, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,12 га для ведення підсобного господарства, та 0,23 га залишено у постійне користування.

Згідно архівної виписки №202, із протоколу № 3-4 третьої сесії двадцять другого скликання Коропецької селищної Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 08 квітня і 29 травня 1995 року, сформованої Монастириською державною адміністрацією Тернопільської області 03 серпня 2011 року, вирішено передати громадянам безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/ та особистого підсобного господарства громадянам сіл Коропецької селищної ради (Рішення від 29 травня 1995 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування»), зокрема, ОСОБА_3 передано 0,60 га, в тому числі 0,37 га передано у приватну власність, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,12 га для ведення підсобного господарства, та 0,23 га залишено у постійне користування.

Рішенням Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області 31-ої позачергової сесії V-го скликання № 288 від 18 вересня 2009 року «Про внесення змін до рішення сільської ради від 30.12.1997, 08.05.1996, 29.05.1995, 20.12.1995 «Про передачу земельних ділянок у власність», на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року № 844 та 26 серпня 2009 року № 901, відповідно до наданих повноважень Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.12 і пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, вирішено внести зміни у пункт 1 до рішення сільської ради від 30.12.1997, 08.05.1996, 29.05.1995, 20.12.1995 без номера щодо безоплатної передачі у власність громадян (ам) земельних ділянок, що знаходяться у їхньому користуванні для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства та для ведення садівництва, в частині, що стосується уточнення кількості земельних ділянок для відведення особистого селянського господарства з відображенням у додатку до рішення площі кожної земельної ділянки, зокрема, передано громадянам безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства згідно додатку № 1.

У додатку № 1 до вказаного вище рішення зазначено, що ОСОБА_3 передано 0,37 га землі, з яких: 0,25 га для обслуговування жилого будинку, 0,12 га для ведення особистого селянського господарства («Докторське»).

Виконкомом Монастириської районної Ради депутатів трудящих (техбюро при районному архітекторі Монастириського району) заведено справу № 152 від 1975 року щодо відведення в натурі земельної ділянки і погодження проектної документації на будівництво ж/будинку в с.Стігла Коропецької сільської Ради Монастириського району, забудівник ОСОБА_7 та видано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби за адресою в с. Стігла Коропецької сільської ради Монастириського району, забудовник ОСОБА_7 , межі садиби граничать з господарством ОСОБА_14 та Мельничук. Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_7 виділено присадибну земельну ділянку розміром 800 кв.м, для будівництва індивідуального жилого будинку, господарських будівель на землях фонду к-пу ім. Дворського, на підставі рішення виконавчого комітету Коропецької сільської ради депутатів трудящих від 16 липня 1975 року 256 і рішення загальних зборів к-пу ім. Дворського від 08 червня 1975 року № 12. Свідоцтво на забудову садиби видане на підставі рішення виконавчого комітету Монастириської районної ради депутатів трудящих від 22 грудня 1975 року № 397. Додатки: план забудови, проект жилого будинку, акт про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку.

За даними архівної виписки № 188 із протоколу № 7 засідання правління колгоспу ім. Дворського с. Коропець Монастириського району Тернопільської області від 14 квітня 1978 року, виданої архівним відділом Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області 20 липня 2011 року, розглядалися заяви ОСОБА_3 , який просив поділити їх з братом ОСОБА_7 присадибною ділянкою, зазначив, що в ОСОБА_7 є 0,50 га города, а в нього 0,08 га города. Вирішили: рекомендувати загальним зборам відмовити, немає підстав для такого поділу.

Як вбачається з Витягу з рішення № 302 тридцять третьої сесії п`ятого скликання Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області від 11 листопада 2009 року вирішено надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_2 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд плошею 0,25 га на АДРЕСА_3 . Також вирішено передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га.

Відповідачкою до матеріалів цивільної справи долучено документи, на підтвердження нарахування ОСОБА_7 і сплати ним земельного податку, а саме: платіжне повідомлення № 1171 від 20 червня 1990 року, згідно з яким ОСОБА_7 нарахована сума сільськогосподарського податку на рік за користування земельною ділянкою загальною площею 41 сотий; квитанцію на прийом податкових платежів серія ВЧ НОМЕР_1 від 03 жовтня 1990 року; квитанцію на прийом платежів серії ЛЦ № 535522 від 05 травня 1990 року; квитанцію на прийом податкових платежів на сплату с/г податку серії ВО № 494823 від 16 травня 1991 року, згідно платіжного повідомлення № 1177; квитанцію на одержання платежів обов`язкового окладного страхування серії МЄ № 531271 від 16 травня 1991 року; квитанцію серії ИК № 817664 від 14 липня 1992 року; квитанцію на прийом податкових платежів на сплату земельного податку серії ВО № 490619 від 09 листопада 1992 року; квитанцію про сплату страхових платежів серії БК № 643944 від 03 червня 1994 року; квитанцію на прийом податкових платежів на сплату земельного податку серії ВО № 491091 від 02 серпня 1994 року; квитанцію на прийом податкових платежів на сплату земельного податку серії ВМ № 259063 від 19 липня 1995 року; квитанцію на прийом податкових платежів на сплату земельного податку серії ВО № 492242 від 28 липня 1995 року; квитанцію на прийом платежів серії 270 № 068311 від 11 червня 1996 року; квитанцію на прийом податкових платежів на сплату земельного податку серії ВП № 337194 від 11 червня 1996 року.

Як вбачається з Витягу із рішення Коропецької селищної ради Тернопільської області Монастириського району 111-та сесія 22 скликання від 08 травня 1996 року, виданого Коропецькою селищною радою 26 липня 2011 року за № 410/2-19, згідно декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 5-92 та поданих заяв громадян смт Коропець та с. Світле та Стігла, сесія селищної ради вирішила передати безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та особистого підсобного господарства ОСОБА_7 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; 0,16 га для ведення особистого селянського господарства.

03 червня 2011 року ОСОБА_2 звернулася із заявою в ПП «Землі Придністров`я», в якій просила провести топографо-геодезичну зйомку земельної (их) ділянки (ок) на території Коропецької селищної ради для складання кадастрового плану.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2011 року (справа № 2-341/2011), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 05 березня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 липня 2012 року, задоволено позов ОСОБА_2 , визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 62), а саме: на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, яка розташована по АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,16 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 27 грудня 2016 року, справа №2-341/11, задоволено заяву ОСОБА_2 , вирішено внести виправлення описки, допущеної в ухвалі Апеляційного суду Тернопільської області від 15 листопада 2016 року на арк.3 абз.2, змінити назву урочища «Докторське» на урочище «Біля Жиляка».

15 вересня 2011 року селищним головою Г.П. Куйловською Г.П. затверджений акт, складений комісією в присутності суміжних землекористувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якою вирішено встановити межові знаки згідно Акту винесення в натурі червоних ліній і проведення розбивки контурів фундаментів будівель індивідуального будівництва в місцевості; передати у власність земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 різницею пополовині, тобто, ОСОБА_3 0,23 га, а ОСОБА_2 0,39 га. Даний акт не підписаний землекористувачем ОСОБА_3 . Також в акті міститься примітка, а саме, що п. 2 суперечить рішенню суду від 30 серпня 2011 року, в чому розписалися голова комісії та троє членів комісії.

За даними архівної виписки з протоколу № 4 засідання виконавчого комітету Коропецької селищної Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 19 березня 1993 року, наданої Монастириською районною державною адміністрацією Тернопільської області 11 жовтня 2011 за № 234 на заяву ОСОБА_2 , вирішено виділити землю під городи жителям сіл селищної ради, згідно поданих заяв, громадянам нижче вказаній кількості, а саме (Рішення № 60 від 19 березня 1993 року «Про розгляд заяв жителів селищної ради про виділення землі під городи»): в урочищі біля Жиляка с.Стігла: 10. ОСОБА_7 0,20 га, 13. ОСОБА_3 0,20 га.

Згідно архівної довідки № 235, виданої архівним відділом Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області 11 жовтня 2011 року ОСОБА_2 , у протоколах сесій та засіданнях виконавчого комітету Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області за 1978 2002 роки не приймались рішення щодо відчуження земельної ділянки від ОСОБА_7 і ОСОБА_2 .

Рішенням № 162 від 16.11.2011 Коропецька селищна рада вирішила затвердити акт земельної комісії від 15.09.2011 щодо обстеження земельної ділянки і встановлення межових знаків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також вирішено надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що свідчать право приватної власності на земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та 0,16 га для ведення особистого селянського господарства. Окрім того, вирішено передати у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,41 га в т.ч. 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, а також 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на АДРЕСА_3 .

Протоколом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області № 13 ІІ пленарного засідання 12-тої позачергової сесії 6-го скликання від 22.12.2011, на порядку денному слухали питання про акт узгоджувальної комісії від 22.12.2011 про безоплатну приватну власність земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , площею 0,41 га (вирішили: рішення №195), що також вбачається і з Архівного витягу № 14 із протоколу № 13, наданого на запит ОСОБА_2 25 січня 2021 року.

Рішенням № 195 ІІ-го засідання 12 позачергової сесії 6-го скликання Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області від 22.12.2011 вирішено затвердити акт узгоджувальної комісії від 22.12.2011 про те, що в результаті обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 , згідно записів земельно-кадастрової книги і документів, які вказані в акті від 15.09.2011 про передачу у приватну власність земельну ділянку площею 0,41 га, в тому числі, 0,25 га і для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на АДРЕСА_3 у такій конфігурації. Акт від 22.12.2011 додається. Окрім того, вказаним рішенням вирішено зобов`язати ОСОБА_2 виготовити технічну документацію на земельні ділянки.

За даними акту від 22.12.2011, затвердженого селищним головою Г.П. Куйловською, в присутності суміжних землекористувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розглянуто заяву ОСОБА_2 , яка просить виконати рішення № 162 від 16.11.2011 про затвердження акту комісії від 15.09.2011, в якому йдеться про те, щоб передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку, яка розташована на АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , площею 0,41 га, в.т.ч. 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і 0,16 га для ведення особистого селянського господарства. В результаті обстеження земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та записів земельно-кадастрової книги і документів, які вказані в попередньому актів, комісія пропонує границі земельних ділянок суміжних землекористувачів затвердити згідно плану схеми землекористувача ОСОБА_2 .

За даними довідки № 3420 від 06 грудня 2011 року, виданої виконкомом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, згідно записів земельно-кадастрової книги, станом на 05 грудня 2011 року земельна ділянка ОСОБА_3 становить 0,60 га, в т.ч. 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована по АДРЕСА_2 , та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться: 0,12 га в ур. «Докторське», 0,23 га в ур. «Гола».

Як вбачається з протесту № 21-185 вих-12 від 20 січня 2012 року, адресованого сесії Коропецької селищної ради, на рішення сесії Коропецької селищної ради № 162 від 16 листопада 2011 року та № 195 від 22 грудня 2011 року, прокурором Монастириського району В.Дудою вирішено розглянути протест та скасувати рішення Коропецької селищної ради № 162 від 16 листопада 2011 року та № 195 від 22 грудня 2011 року у зв`язку із невідповідністю їх вимогам ст.107 та 149 Земельного кодексу України. Протест згідно закону зупиняє дію опротестованого акту і підлягає розгляду у 10 денний строк після його отримання.

За даними довідки № 356/2-22 від 14.02.2012, виданої виконкомом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, станом на 08.11.2008 ОСОБА_7 , згідно записів земельно-кадастрової книги, користувався земельною ділянкою площею 0,61 га, в тому числі: 0,41 га біля жилого будинку по АДРЕСА_3 та 0,20 га в урочищі «Біля Жиляка». Рішенням сесії Коропецької селищної ради від 08.05.1996 було передано йому земельну ділянку у приватну власність площею 0,41 га, в тому числі, 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, 0,20 га в урочищі «Біля Жиляка» передано в користування.

За даними довідки № 381/2-22 від 16 лютого 2012 року, виданої виконкомом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, від імені ОСОБА_7 , жителя с. Стігла, не відчужувалися земельні ділянки за 2002 2008 р.р., згідно записів земельно-кадастрової книги.

За даними Акту від 03.04.2012, затвердженого селищним головою Г.П.Куйловською, комісія рекомендувала акт комісії про передачу землі в певній конфігурації затвердити на сесії та внести зміни та доповнення до рішення сесії № 162 від 16.11.2011 та № 195 від 22.12.2011, згідно чинного законодавства.

Як вбачається з Витягу із рішення № 222 15 сесії 6-го скликання Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області від 06.04.2012, сесію селищної ради вирішено внести доповнення до п.1 рішення сесії Коропецької селищної ради № 162 від 16.11.2011 «Про затвердження актів узгоджувальної комісії від 15.09.2011 щодо обстеження земельної ділянки та встановлення межових знаків між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 » та рішення № 195 від 22.12.2011 та узгоджувальної комісії від 22.12.11 згідно вимог ст.107 ЗКУ основою для відновлення межових знаків є дані земельно-кадастрової документації та картографічного зображення 1963 року.

Відповідно до інформаційного листа № 303/2-19 від 11.04.2012, адресованої прокурору Монастириського району В.Б. Дуді, Коропецька селищна рада Монастириського району Тернопільської області повідомила, що протест області від 20.01.2012 № 21-185 вих-12 на рішення сесії Коропецької селищної ради № 162 від 16.11.2011 та № 195 від 22.12.2011, розглянуто на засіданні 15 сесії 6-го скликання 06.04.2012 і прийнято відповідно рішення № 222 від 06.04.2012 про внесення доповнень в рішення № 162 від 16.11.2011 та № 195 від 22.12.2011.

Згідно Акту встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки та про передачу межових знаків для забезпечення їх схоронності від 03.06.2012, затвердженого заступником начальника Управління Держкомзему у Монастириському районі, на підставі рішення Коропецької селищної ради № 162, № 195 від 16.11.2011, 22.12.2011, виконані роботи по встановленню в натурі зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,25 га. Технік-геодезист представник ПП «Землі Придністров`я», ОСОБА_15 , передав, а ОСОБА_2 прийняла для забезпечення схоронності межові знаки земельної ділянки у кількості 9 штук за адресою: АДРЕСА_1 .

За даними Акту встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки та про передачу межових знаків для забезпечення їх схоронності від 03.06.2012, затвердженого заступником начальника Управління Держкомзему у Монастириському районі, на підставі рішення Коропецької селищної ради № 162, № 195 від 16.11.2011, 22.12.2011, виконані роботи по встановленню в натурі зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,16 га. Технік-геодезист представник ПП «Землі Придністров`я», ОСОБА_15 , передав, а ОСОБА_2 прийняла для забезпечення схоронності межові знаки земельної ділянки у кількості 6 штук за адресою: АДРЕСА_1 .

ПП «Землі Придністров`я» на підставі Договору № 0253/12 від 14.08.2012 на замовлення ОСОБА_2 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Рішенням № 355 Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області від 02 листопада 2012 року вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (0,25) і для ведення особистого селянського господарства (0,16) в межах населеного пункту.

Згідно Акту від 14.11.2012, складеного між ПП «Землі Придністров`я», з однієї сторони, і ОСОБА_2 , з другої сторони, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки в АДРЕСА_1 відповідає вимогам нормативних документів.

За даними постанови про закриття кримінального провадження від 09 серпня 2013 року старший слідчий СВ Монастириського районного відділу Управління МВС України в Тернопільській області Хомецький О.І., розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 13.06.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, встановив, що 12 червня 2013 року в слідче відділення Монастириського РВ поступило повідомлення від ОСОБА_1 про те, що посадові особи Коропецької селищної ради видали довідки № 2821, 2822 від 31.11.2011 про розміри земельних наділів, які перебувають у власності та користуванні ОСОБА_2 , посилаючись на записи земельно-кадастрової книги, хоча, як стверджує заявник ОСОБА_1 , надаючи ксерокопію аркуша із вказаної книги, відомості, вказані у зазначених довідках, є неправдиві, оскільки вони частково видалені шляхом механічного пошкодження аркуша, а тому, не дають можливості встановити правдиві дані. Допитаний, як свідок, ОСОБА_3 повідомив, що в його користуванні знаходиться 0,60 га землі із яких: 0,30 га за місцем його проживання, 0,12 га в урочищі «Докторське», 0,23 га в урочищі «Біля Жиляка». Земельними ділянками площею 0,30 га він користується з 1983 року, площею 0,12 га він користується десь з 1988 1989 рр., площею 0,23 га з 1993 року. По сусідству із ним знаходиться домогосподарство його померлого брата ОСОБА_7 . Раніше земельна ділянка, де знаходяться їхні теперішні домогосподарства, належала їхньому батькові ОСОБА_6 . Після смерті батька у користуванні ОСОБА_7 залишилась земельна ділянка площею 0,50 га, а в ОСОБА_3 площею 0,08 га. Через нерівність у 1983 році ОСОБА_7 по усній домовленості передав своєму братові ОСОБА_3 частину своєї земельної ділянки, яка знаходилась за місцем його проживання, щоб у них вийшли рівні земельні наділи. Даний факт передачі землі документально закріплений не був.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стігла Монастириського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Коропецькою селищною радою Монатириського району Тернопільської області 04 листопада 2013 року.

За даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 901, посвідченого державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області Войташек В.І. 08 липня 2014 року, на підставі заповіту, посвідченого Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області № 668, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , а саме, житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , є його дочка ОСОБА_1 .

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23982985 від 08.07.2014, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 901, виданий 08.07.2014, видавник ОСОБА_16 Монастириська державна нотаріальна контора.

Згідно відповіді Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області № 03/02-12 від 02.01.2015 на запит представника ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , Коропецька селищна рада повідомила, що ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку площею 0,41 га згідно рішення сесії від 08.05.1996. В селищній раді не збереглося дане рішення, проте, збереглися списки громадян, яким передано земельні ділянки у власність. У списку налічується 200 громадян із них присутнє прізвище ОСОБА_7 . Згідно списку громадян ОСОБА_7 передано у власність 0,41 га. У графі № 10 зазначена цифра «2», яка свідчить про наявність двох земельних ділянок у різних місцях. За даними списку ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,41 га, з яких: 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,16 га для ведення підсобного господарства.

Згідно відповіді Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області № 29/02-72 від 21.01.2015, наданої на звернення ОСОБА_2 , Коропецька селищна рада Монастириського району Тернопільської області повідомила, що згідно записів з погосподарської книги, том 10 с. Стігла за 1974 1976 роки ст.119-120 за ОСОБА_7 , земля, що знаходилась в особистому користуванні становила 0,50 га (земельні ділянки не розписано по урочищах), а з погосподарської книги № 7, с. Стігла за 1991 1995 роки на ст.73-74 всього земля в особистому користуванні становила 0,41 га, які теж не розписані. Згідно записів за ОСОБА_1 , погосподарська книга № 9 с. Стігла, за 1967 1970 роки, на 82 аркуші, земля, що знаходилась в особистому корисуванні 0,15 га землі не розписано, а з погосподарської книги том № 10 с. Стігла за 1974 1976 0,25 га. Сторінка № 121 122, погосподарська книга № 7 с. Стігла за 1991 1995 роки на сторінці 75 76, земля, що знаходилась в особистому користуванні станом на 01.11.1990 1991 року 0,25 га, а 01.06.1992 0,40 га, 01.06.1993 1995 роки 0,60 га, дані земельні ділянки теж не розписані.

За даними Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 09.02.2015, № НВ-016 від 25.07.2016, № НВ-018 від 23.02.2018, земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0090, площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , дата державної реєстрації 09.02.2015; інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок 03.10.2012 ПП «Землі Придністров`я»; згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 09.02.2015 документом, що посвідчує право є Державний акт від 03.12.2012 ЯМ 191820.

Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 09.02.2015, № НВ-016 від 25.07.2016, № НВ-018 від 23.02.2018, земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0091, площею 0,1600 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , дата державної реєстрації 09.02.2015; інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок 03.10.2012 ПП «Землі Придністров`я»; згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 09.02.2015 документом, що посвідчує право є Державний акт від 03.12.2012 ЯМ 191821.

Згідно відповіді № 66/02-12, наданої Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області 02.02.2015 на інформаційний лист представника ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , відповідно до наказу Держземагенства від 18.05.2010 № 376, Інструкції про встановлення (відновлення) земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками і статтями 107, 158, 159 Земельного кодексу України, сесія Коропецької селищної ради керувалась відповідними документами, які слугували у вирішенні уповноважити підписати кадастрові плани та акти погодження меж замість сусіднього землекористувача ОСОБА_3 в.о. селищного голови Н.М.Гушпіт. Окрім того, зазначено, що інформацію, яка їм необхідна для захисту прав ОСОБА_1 , Коропецька селищна рада надати не може, оскільки земельно-кадастрова книга 1986 року пошкоджена, а тому не дає можливості встановити правдиві дані. Аркуш № 155 у нижньому правому куті містить пошкодження, що унеможливлює належним чином встановити місцезнаходження земельних ділянок ОСОБА_7 .

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 01 липня 2016 року (справа № 603/656/13-ц) якою скасовано рішення Монастириського районного суду від 11 березня 2015 року про відмову в задоволенні позовних вимог, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Коропецької селищної ради, задоволено частково. Визнано недійсним Державний акт серії ЯМ № 191820 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, виданий 03.12.2012 на ім`я ОСОБА_2 , кадастровий номер 50010090. Визнано недійсним Державний акт серії ЯМ № 191821 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, виданий 03.12.2012 на ім`я ОСОБА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За даними Акту обстеження земельних ділянок від 24.03.2015, сформованого комісією с. Коропець в складі голови комісії, секретаря комісії та депутатів, в присутності землекористувачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , за участю державних інспекторів, в результаті обстеження та проведення контрольних промірів на місці земельної ділянки громадянки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , комісія встановила, що фактично на даний час земельна ділянка становить 0,3191 га. Відповідно, в результаті обстеження та проведення контрольних промірів на місці земельної ділянки ОСОБА_1 , що в с. Стігла, встановлено, що фактично на даний час площа земельної ділянки становить 0,3039 га. Обміри проводилися п`ятдесяти метровою стрічкою. Також, проведено обстеження земельної ділянки в урочищі «Гола», яка належала батькові ОСОБА_1 , (сад), орієнтовною площею 0,0154 га, яка не занесена в земельно-кадастрову книгу і на даний час використовується, проте, немає встановлено чітких межових знаків.

За даними довідки № 174/07-12 від 30.03.2015, Коропецька селищна рада Монастириського району Тернопільської області надала хронологічні дані із погосподарських книг по землекористувачах ОСОБА_7 і ОСОБА_3 з 1967 2000 рр., зокрема, за даними погосподарської книги № 2 у 1967 1969 рр. ОСОБА_6 користувався земельною ділянкою площею 0,50 га (колгоспний дрвір), ОСОБА_3 площею 0,15 га (службовий двір); погосподарської книги № 2а ОСОБА_6 у 1971 1973 рр. площею 0,50 га (колгоспний двір); ОСОБА_3 у 1971 0,15 га, у 1972 0,25 га, у 1973 0,25 га (службовий двір). Після смерті батька спадкоємцем став ОСОБА_7 . За даними погосподарської книги № 4 ОСОБА_7 у 1974 1976, 1980, 1980 1983 рр. користувався земельною ділянкою площею 0,50 га (колгоспний двір), ОСОБА_3 площею 0,25 га (колгоспний двір). Згідно погосподарської книги № 5 ОСОБА_7 у 1991 1995, 1996 2000 рр. користувався земельною ділянкою площею 0,41 га (колгоспний двір), площею 0,61 га (колгоспний двір), відповідно, ОСОБА_3 площею 0,40 га (колгоспний двір), площею 0,60 га (колгоспний двір), відповідно.

Згідно відповіді № 0256 від 17.04.2015, наданої директором Приватного підприємства «Землі Придністров`я» І.М. Мостовим, на запит ОСОБА_1 , за результатами проведеної топограф-геодезичної зйомки 06.06.2011 ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , по фактичному користуванню земельними ділянками, для подальшого оформлення правовстановлюючого документу було виготовлено кадастровий план земельних ділянок, площами 0,2500 га та 0,0453 га. Після смерті ОСОБА_3 звернулася його дочка для продовження робіт по оформленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки. В результаті робіт було укладено договір на проведення топографо-геодезичних робіт (виготовлення кадастрового плану земельної длянки № 105 від 20.11.2014, та виготовлено кадастровий план земельної ділянки площею 0,2500 га по фактичному землекористуванню станом на 06.06.2011. Беручи до уваги спірне питання, яке вирішується в судовому порядку, а також, що на суміжну земельну ділянку ОСОБА_2 виготовлений Державний акт по матеріалах, які зазначені в Акті земельної комісії Коропецької селищної ради та встановлені границі земельних ділянок між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) повідомляють, що при внесенні в базу даних ДЗК земельної ділянки ОСОБА_1 може виникнути накладка на суміжну земельну ділянку. Долучено план земельних ділянок в с. Стігла Коропецької селищної ради Монастириського району ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , складений ПП «Землі Придністров`я» 06.06.2011.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року (справа № 603/138/15-ц), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - державний нотаріус Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області Войташек В.І., про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Також вказаним рішенням відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення 3 сесії 22 скликання Коропецької селищної ради депутатів Монастириського району Тернопільської області від 29 травня 1995 року про безкоштовну передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_3 .

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2015 року (справа № 603/642/15-ц) вирішено встановити юридичний факт місця розташування земельних ділянок, а саме, що земельна ділянка площею 0,2500 га, місце розташування якої згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №191820, виданому на ім`я ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0.1600 га, місце розташування якої згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №191821, виданому на ім`я ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

За даними відповіді Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області № 102/02-12 від 18.02.2016, наданої на заяву ОСОБА_2 , нумерація на картографічних зображеннях 1963 року проводилася шестизначними числами. Крім цього на цій карті вказана площа кожної земельної ділянки. Площа земельної ділянки № 359-662, яка облікувалась за ОСОБА_6 , становила 0,54 га.

Згідно відповіді Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області № 279/02-12 від 26.04.2016, Коропецька селищна рада Монастириського району Тернопільської області надала інформацію щодо запису в зошиті реєстрації заяв громадян, земельні ділянки яких передаються у приватну власність та у користування під номером 110 навпроти прізвища ОСОБА_3 , в графі «кількість земельних ділянок» немає ніякого числа (тобто не вказано кількості земельних ділянок). У додатку до рішення сесії селищної ради від 29 травня 1995 року список громадян селища Коропець, яким передаються земельні ділянки у власність та постійне користування навпроти прізвища ОСОБА_3 не вказано кількості земельних ділянок. Чому так склалося селищна рада пояснити не може.

Як вбачається з Висновку судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі №603/656/13-ц, № 2257, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз 16 травня 2016 року, судові експерти встановили: 1. Площа земельної ділянки (для обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства), якою фактично користується ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , становить 0,3189 га. Площа земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_1 (як правонаступник ОСОБА_3 ) по АДРЕСА_1 , становить 0,3040 га. 2. Площа земельної ділянки (для обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , не відповідає площі, лінійним промірам, конфігурації земельної ділянки, зазначеної в Державних актах за ЯМ № 191820 від 03.12.2012 та за ЯМ № 191821 від 27.11.2012. Площа земельної ділянки (для обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , не відповідає площі земельної ділянки, зазначеної в рішенні сільської ради від 29.05.1996, в акті встановлення меж від 15.09.2011, записам земельно-кадастрових книг. Встановити відповідність конфігурації даної земельної ділянки даним, зазначеним в рішенні сільської ради від 29.05.1996, в акті встановлення меж від 15.09.2011, в записах земельно-кадастрових книг, не надається можливим. Встановити відповідність площі та конфігурації земельної ділянки (для обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , даним, зазначеним в акті встановлення меж від 23.11.2010, від 22.12.2011, генеральним планам забудови не надається можливим. Площа та конфігурація земельної ділянки (для обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , відповідає площі, лінійним промірам, конфігурації земельної ділянки, згідно плану земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 06.06.2011. 3. Площа земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_1 , як правонаступник ОСОБА_3 , по АДРЕСА_1 , не відповідає площі земельної ділянки відповідно до рішення сільської ради від 29.05.1995 та записів земельно-кадастрових книг. Встановити відповідність конфігурації даної земельної ділянки даним, зазначеним в рішенні сільської ради від 29.05.1995, в записах земельно-кадастрових книг, не надається можливим. Встановити відповідність площі та конфігурації земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_1 , як правонаступник ОСОБА_3 , по АДРЕСА_1 , даним, зазначеним в акті встановлення меж від 23.11.2010, генеральному плану забудови, не надається можливим. Площа та конфігурація земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_1 , як правонаступник ОСОБА_3 , по АДРЕСА_1 , відповідає площі, лінійним промірам, конфігурації земельної ділянки ОСОБА_2 , згідно плану від 06.06.2011. 4. 5. Факт накладення земельних ділянок ОСОБА_2 , зазначених в Державних актах за № ЯМ 191820 від 03.12.2020 та за № ЯМ 191821 від 27.11.2012, та земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , має місце. Площа накладання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , якою фактично користується ОСОБА_1 , як правонаступник ОСОБА_3 , та земельної ділянки згідно державного акту серії ЯМ № 191821 від 27.11.2012, становить 0,05 га з наступними геометричними розмірами по периметру (за ходом годинникової стрілки): 72.80, 4.99, 1.83, 75.07, 7.0 м.п. Площа накладання земельної ділянки по АДРЕСА_1 , якою фактично користується ОСОБА_1 , як правонаступник ОСОБА_3 , та земельної ділянки згідно державного акту серії ЯМ № 191820 від 03.12.2012, становить 0,044 га з наступними геометричними розмірами по периметру (за ходом годинникової стрілки): 7.0, 41.05, 30.35, 25.80, 47.60, 103.71, 4.82, 41.14 м.п.

За даними інформації (витягу) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 34-1908-99.61-471/34-16 від 27.07.2016, сформованої Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0090, площею 2500 кв.м. складає 138725 грн.

Згідно інформації (витягу) з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 34-1908-99.61-470/34-16 від 27.07.2016, сформованої Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0091, площею 0,16 га складає 3819,44 грн.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 68717747 від 22.09.2016, земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0090, площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності: Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯМ № 191820, виданий 03.12.2012, виданик Відділ Держземагенства у Монастириському районі; право власності скасовано 01.09.2016, про що 22.09.2016 внесено відомості до реєстру.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 68725346 від 22.09.2016 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0091, площею 0,16 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності: Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯМ № 191821, виданий 27.11.2012, виданик Відділ Держземагенства у Монастириському районі; Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯМ № 191821, виданий 03.12.2012, виданик Відділ Держземагенства у Монастириському районі; право власності скасовано 01.09.2016, про що 22.09.2016 внесено відомості до реєстру.

Рішенням дванадцятої позачергової сесії сьомого скликання Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області №259 від 11.10.2016 було вирішено: надати дозвіл ОСОБА_1 , жительці АДРЕСА_1 , на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства площею 0,12 га, в межах населеного пункту с. Стігла Монастириського району Тернопільської області.

Як вбачається з копії реєстраційних справ №42, щодо земельної ділянки :05:001:0090 та №42 щодо земельної ділянки :05:001:0091, 01.08.2017 Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Монастириської міської ради - Савкою С.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36413818, на земельну ділянку площею 0,16 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0091, та рішення індексний номер: 36413553, на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться в АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :05:001:0090, якими вказані земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_2 .

За даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права власності № 93401266, сформованого 01.08.2017, земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0090, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності: рішення суду, серія та номер 2-341/2011, виданий 30.08.2011, видавник Монастириський районний суд Тернопільської області; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36413553 від 01.08.2017, державний реєстратор Савка С.В.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права власності № 93402515, сформованого 01.08.2017, земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0091, площею 0,16 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності: рішення суду, серія та номер 2-341/2011, виданий 30.08.2011, видавник Монастириський районний суд Тернопільської області; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36413818 від 01.08.2017, державний реєстратор Савка С.В.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.08.2019 (справа № 603/780/17) задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано недійсними рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Савки С.В. від 01.08.2017, індексний номер: 36413818, про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку площею 0,16 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0091 та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Савки С.В. від 01.08.2017, індексний номер: 36413553, про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0090 за ОСОБА_2 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Заходи забезпечення позову, вжиті у справі № 603/780/17 згідно ухвали суду від 22.11.2017 у виді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0091 та земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0090 залишено в дії до набрання рішенням законної сили.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року (справа № 603/780/17) апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В. задоволено частково. Скасовано рішення Монастириського районного суду від 21 серпня 2019 року, постановлено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області, ПП "Землі Придністров`я", Монастириської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки С.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, про визнання недійсними витягів з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельних ділянок та технічної документації із землеустрою, скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок. Рішення мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції є передчасним з огляду на те, що у порушення вимог ст. 197 ЦПК України, судом першої інстанції не було вирішено питання щодо кола осіб, які братимуть участь у справі, чим порушено норми процесуального права при вирішенні зазначеного спору. Зокрема, до участі у справі не залучено як співвідповідача ОСОБА_2 як власника земельних ділянок, хоча рішення суду про визнання недійсними рішення про державну реєстрацію права власності на належні їй земельні ділянки відповідно прямо впливає на її права та законні інтереси та вона мала би відповідати за таким позовом поряд із іншими відповідачами. Виходячи із заявлених позовних вимог, зазначені позивачем відповідачі не є єдиними належними відповідачами у даних правовідносинах, і однозначно у даній справі іншим належним відповідачем слід вважати ОСОБА_2 , оскільки права та інтереси її порушено як власника земельної ділянки.

Як вбачається з договору № 10 10/17 на виконання робіт інженерно-геодезичних робіт по відновленню межових знаків від 11.10.2017, ТОВ «Галицькі землі» (виконавець) зобов`язується виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи, а замовник ОСОБА_2 прийняти та оплатити виконані роботи, а саме відновлення 8-х межових знаків, перерахунок координат земельних ділянок, що за адресою в АДРЕСА_1 . Згідно Акту приймання-передачі робіт до договору № 10_10/17 від 11.10.2017, виконавець ТОВ «Галицькі землі» роботу, а саме, відновлення 8-х межових знаків, перерахунок координат земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , здав, а замовник ОСОБА_2 прийняла. Склали даний акт паро те, що вишукувально-технічна продукція задовольняє умовам договору і в належному порядку оформлена.

Згідно відповіді № 352/111-18, наданої Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 08.06.2018 на заяву ОСОБА_2 від 24.05.2018, під час реєстрації земельної ділянки державним кадастровим реєстратором в Державному земельному кадастрі, підставою виникнення її права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :05:001:0090 та :05:001:0091 зазначено рішення суду № 2-341/2011 від 30.08.2011, а після реєстрації земельних ділянок у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, підставою виникнення права власності на вищезазначені земельні ділянки є Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з відповіді № 534/111-18 від 23.10.2018, наданої Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на заяву ОСОБА_2 , розбіжність у назві виду документації із землеустрою при державній реєстрації земельної ділянки та у витягах про земельні ділянки з Державного земельного кадастру пояснюється тим, що земельні ділянки були зареєстровані 03.10.2012 згідно «Вимог до структури, змісту та формату оформлення результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу)», затверджених наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 573 від 02.11.2009, а витяги про земельну ділянку з Державного земельного кадастру надані відповідно до постанови КМУ від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру». Згідно п.7.2.4 наказу Державного комітету України із земельних ресурсів № 573 від 02.11.2009 в елементі «Документація із землеустрою» зазначаються такі відомості: в елементі «Вид документації із землеустрою» - назва документації із землеустрою та її код згідно з додатком 9 (Види документації із землеустрою відповідає пункт 008 Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об`єднанні земельних ділянок). Відповідно додатку 8 до Вимог до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа, що додаються до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012, під номером 008 зазначена Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Згідно відповіді № 3379, наданої ФОП ОСОБА_13 27.08.2020 на адвокатський запит ОСОБА_10 від 05.05.2020 про надання копії кадастрових планів двох земельних ділянок, які виготовлено для ОСОБА_1 у 2017 році та надання копії даних кадастрових планів з оточенням (суміжними землекористувачами), такий повідомив, що копії кадастрових планів додає на двох листках. Кадастрові плани виготовлені на земельні ділянки площею 0,25 га та площею 0,1351 га. Дані земельні ділянки є черезсмужними і не межують одна з одною. Дані кадастрові плани складені у 2017 році і на час надання відповіді не є повернуті з погодженнями, визначеними чинним законодавством для продовження комплексу робіт щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Окрім того, надав схему розташування земельних ділянок ОСОБА_1 . На даній схемі вказано орієнтовна відстань від умовної середини земельної ділянки площею 0,25 га до умовної середини земельної ділянки площею 0,1351 га і, відповідно, яка становить 505 метрів. Також вказано місце розташування земельної ділянки суміжного землекористувача ОСОБА_2

ФОП ОСОБА_17 , на підставі договору на розроблення технічної документації № 209 від 24.03.2021 виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 на території Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області, у відповідності до технічного завдання. ФОП ОСОБА_17 та ОСОБА_1 погодили завдання на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 .

Згідно Переліку обмежень у використанні земельних ділянок від 09.04.2021, сформованого інженером-землевпорядником ОСОБА_17 , при складанні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) плошею 0,2500 га в АДРЕСА_2 на території Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області встановлені обмеження щодо використання земельною ділянкою 01.03 (Охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта транспорту), 05.02 (Прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах); сервітути та інші обмеження відсутні.

За даними Висновку щодо перевірки електронного документа, сформованого державним кадастровим реєстратором Відділу у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Левицькою Ю.П. за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру встановлено, що перетин ділянок: з ділянкою :05:001:0091 площа співпадає на 8,9903 %; з ділянкою :05:001:0090 площа співпадає на 12,8458 %. Згідно п.6 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» та п.111 Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051, однією з підстав для відмови у здійсненні реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Як вбачається з відповіді Коропецької селищної ради Тернопільської області № 536 від 25.06.2021, наданої на звернення ОСОБА_2 , щодо площ земельних ділянок, які є на картографічному зображенні 1963 року по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 та їхню нумерацію на ньому, Коропецька селищна рада Тернопільської області повідомила, що на картографічних зображеннях 1963 року земельні ділянки позначені шести і трьох значними цифрами. Біля кожної нумерації зазначена площа земельної ділянки. Виходячи з вищенаведеного, земельну ділянку № НОМЕР_3 ОСОБА_6 успадкував його син, ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_3 . Площа цієї земельної ділянки становить 0,54 га. Земельні ділянки № 660 та 661 були в користуванні ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 . Площа його земельних ділянок становила 0,08 га і 0,03 га.

Із відповіді ПП «Землі Придністров`я» Чортківського району Тернопільської області № 0772 від 24.01.2022, наданої на заяву ОСОБА_2 від 11.06.2021 № 65, слідує, що згідно договору № 0253/12 від 14.08.2012 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства. Межі поворотних точок земельної ділянки зображені на кадастровому плані відповідають точкам обмінному файлу зданому у відділі Держгеокадастру. Окремим листом № 0426 від 2017 повідомиляли, що в результаті виготовлення технічної документації із землеустрою щоо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, було виготовлено обмінний файл формату ХМL для здійснення державної реєстрації земельної ділянки в Автоматизованій системі ведення державного земельного кадастру. В Територіальний відділ Держгеокадастру було передано технічну документацію в паперовому вигляді, а також інформацію на магнітному носії. Враховуючи вищенаведене, надати координати земельних ділянок не є можливим, оскільки виконавець робіт не є держателем геодезичних даних.

З відповіді Коропецької селищної ради Тернопільської області № 425 від 15.04.2022, на звернення ОСОБА_2 , щодо земельних ділянок, які розташовані на АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , цільове призначення яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, Коропецька селищна рада повідомила, що згідно Акту обстеження земельних ділянок від 24.03.2015, земельною комісією за участю державних інспекторів Біскупа І.П. та ОСОБА_18 , проведено контрольні обміри земельної ділянки по АДРЕСА_1 (біля будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ). В акті обстеження земельних ділянок зазначено, що в результаті обстеження та проведення контрольних промірів на місці ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 0,3191 га. Земельна ділянка ОСОБА_1 , площа якої становить 0,3039 га (обміри проводилися п`ятдесяти метровою стрічкою). Окрім того, проведено обміри земельної ділянки в урочищі «Гола», яка належала батькові ОСОБА_1 (сад) площею 0,0154 га, яка була складовою частиною 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що передано у приватну власність батькові ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , рішенням Коропецької селищної ради від 29.05.1995.

За даними відповіді Коропецької селищної ради Тернопільської області № 570 від 19.09.2022, на звернення ОСОБА_2 , щодо земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на АДРЕСА_3 рада пояснила, що підставою для виникнення права власності на вищевказані земельні ділянки громадянки ОСОБА_2 в земельно-кадастровій книзі, яка ведеться в Коропецькій селищній раді зазначено: успадкування згідно рішення Монастириського районного суду від 30.08.2011, справа № 2-341/2011. Рішенням Монастириського районного суду від 30.08.2011 справа № 2-341/2011 визнано право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, яка розташована на АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 . У витягах з Державного земельного кадастру зазначено: документ, який є підставою для виникнення права рішення Монастириського суду від 30.08.2011 справа №2-341/2011. Дата державної реєстрації земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер :05:001:0090 09.02.2015 (витяг з ДЗК № НВ-015 від 09.02.2015). Дата державної реєстрації земельної ділянки площею 0,16 га кадастровий номер :05:001:0091 09.02.2015 (витяг з ДЗК № НВ-015 від 09.02.2015). Право власності на вищезазначені земельні ділянки підтверджуються судовими рішеннями: Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 05.03.2012 справа № 22ц-247, категорія-37, рішення Монастириського районного суду від 30.08.2011 ухвалено залишити без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.07.2012 справа №6-15747св12 рішення Монастириського районного суду від 30.08.2011 та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 05.03.2012 ухвалено залишити без змін. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15.11.2016, справа №2-341/11, провадж. №22-ц/789/1252/16 рішення Монастириського районного суду від 30.08.2011 ухвалено залишити без змін.

Як убачається з відповіді Коропецької селищної ради Тернопільської області № 171 від 19.10.2022, на звернення ОСОБА_2 , щодо площі та конфігурації земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на АДРЕСА_1 , Коропецька селищна рада повідомила: 1. Рішенням сесії Коропецької селищної ради № 162 від 16.11.2011 «Про затвердження акту узгоджувальної комісії, щодо обстеження земельної ділянки і встановлення межових знаків між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 » було затверджено акт від 15.09.2011 і надано дозвіл ОСОБА_2 на складання технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що свідчать право приватної власності на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, а також передати у приватну власність вищезазначені земельні ділянки ОСОБА_2 . 2. Рішенням сесії № 195 від 22.12.2011 «Про затвердження акту узгоджувальної комісії від 22.12.2011» затверджено акт від 22.12.2011. В акті зазначено конфігурацію земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства. 3. Рішенням сесії № 355 від 02.11.2012 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», що свідчать право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_3 затверджено технічну документацію, в якій погоджено головою селищної ради кадастрові плани з присвоєними кадастровими номерамита передано в приватну власність земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за кадастровим номером :05:001:0090, площею 0,1600 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :05:001:0091.

Згідно відповіді Коропецької селищної ради № 136 від 10 травня 2024 року, на звернення ОСОБА_19 , Коропецька селищна рада надала пояснення щодо передачі у власність ОСОБА_3 земельних ділянок згідно рішення Коропецької селищної ради № б/н від 29 травня 1995 року. В земельно-кадастровій книзі присутній запис, що ОСОБА_3 дану земельну ділянку мав у двох місцях про що і свідчить акт комісії 24.03.2015 в склад якої увійшли два інспектори Головного управління земельних ресурсів ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , в якому є роз`яснення, що складовою земельної ділянки 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є земельна ділянка, яка розташована в урочищі «Гола», де росте сад.

За змістом ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (в редакції на момент вчинення спірної реєстраційної дії) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

01.08.2017 Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Монастириської міської ради, ОСОБА_5 , прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36413818, на земельну ділянку площею 0,16 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0091, та рішення індексний номер: 36413553, на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться в АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :05:001:0090, якими вказані земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_2 . На підставі зазначених рішень сформовано витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягів: 93402515 та 93401266 від 01.08.2017.

Позивачка просить заявлені нею вимоги задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 , знаючи про невідповідність площ і меж земельних ділянок розміром 0,25 га та 0,16 га по АДРЕСА_3 , їх реальним і фактичним розмірам, про наявність накладення таких на її земельну ділянку, визнання у зв`язку із цим Державних актів на право власності на землю недійсними, свідомо ввела в оману державного реєстратора щодо достовірності реальних обставин, який здійснив 01.08.2017 державну реєстрацію, шляхом прийняття рішень № 36413818, № 36413553. Вважає, що оскаржуваними рішеннями державного реєстратора продубльовано незаконне набуття права власності шляхом державної реєстрації таких прав за ОСОБА_2 , на частину земельної ділянки, яка згідно закону належить їй, та на яку через вказані обставини вона не може завершити процес приватизації і зареєструвати за собою право власності.

Вищевказані рішення державного реєстратора позивач вважає такими, що порушують її законні права та інтереси, на підтвердження чого до матеріалів цивільної справи, окрім іншого, долучила рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 01 липня 2016 року (справа № 603/656/13-ц), яким задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Монастириського районного суду від 11 березня 2015 року і ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Коропецької селищної ради, задоволено частково. Визнано недійсним Державний акт серії ЯМ № 191820 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, виданий 03.12.2012 на ім`я ОСОБА_2 , кадастровий номер 50010090. Визнано недійсним Державний акт серії ЯМ № 191821 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, виданий 03.12.2012 на ім`я ОСОБА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення Коропецької селищної ради від 02 листопада 2012 року № 355, яким ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,16 га; про визнання недійсним рішення Коропецької селищної ради від 11 липня 2012 року № 311, яким надано дозвіл в.о. селищного голови Гушпіт Н.М. підписати кадастрові плани та акти погодження меж ОСОБА_2 замість суміжного землекористувача ОСОБА_3 ; про визнання недійсними рішення № 195 Коропецької селищної ради від 22 грудня 2011 року із доповненнями, внесеними відповідно до рішення Коропецької селищної ради №222 від 06 квітня 2012 року Про розгляд протесту прокурора Монастириського району..; про визнання недійсним рішення Коропецької селищної ради № 162 від 16 листопада 2011 року «Про затвердження акту узгоджувальної комісії щодо обстеження земельної ділянки і становлення межових знаків між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_7 »; про визнання недійсним рішення Коропецької селищної ради від 02 листопада 2012 року № 355, яким ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,16 га слід відмовити, оскільки вони носять рекомендаційний характер, не мають правового навантаження і втрачають свою силу разом із визнанням недійсними Державних актів. Також вказано, що у позові про визнання недійсним рішення Коропецької селищної ради від 08 травня 1996 року (витяг), яким Коропецька селищна рада вирішила передати в приватну власність ОСОБА_7 земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку будівель та споруд та 0,16 га для ведення особистого селянського господарства слід відмовити, оскільки він виданий на особу, яка на даний час померла. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 01 липня 2016 року та додаткове рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15 липня 2016 року залишено без змін.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновки про те, що: «преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі - для суду під час розгляду інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає потреби встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть судової преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення у справі, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено судом ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що піддано аналізові в мотивувальній частині судового акта».

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17 (провадження № 61-19719св19), згідно з якими преюдиційні факти - це такі факти, що встановлені рішенням чи вироком суду, які набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Тож законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних (відмінних) за змістом судових рішень.

Так, рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 01 липня 2016 року (справа № 603/656/13-ц) встановлено наступне:

«Рішенням Коропецької селищної ради від 08.04.1996 у приватну власність ОСОБА_3 передано земельну ділянку для обслуговування будинку площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства земельну ділянку площею 0,12 га по АДРЕСА_1 , а всього 0,37 га.

Рішенням Коропецької селищної ради від 29.05.1996 передано у приватну власність ОСОБА_7 земельну ділянку для обслуговування будинку площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства 0,16 га по АДРЕСА_1 , а всього 0,41 га.

Отже, сторони по справі набули право користування земельними ділянками відповідно до рішень сільської ради правомірно і цього права у встановленому законом порядку не позбавлені.

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не оформили документів на права власності на землю та користувались земельними ділянками по існуючих межах. Встановлено, що в наявності земельні ділянки за АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 розмежовує металева огорожа з металевих прольотів та стовпчиків на бетонній стрічковій основі.

Встановлено, що ОСОБА_3 користується земельною ділянкою в існуючих межах з 1983 року, що стверджується матеріалами стереотопографічної зйомки за 1992 рік, не заперечується самою відповідачкою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер і рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2011 року, залишеним без змін апеляційною і касаційною інстанцією, визнано за його спадкоємицею ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування будинку та 0,16 га для ведення підсобного господарства, які знаходились по АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Коропецької селищної ради від 11 липня 2012 року № 311, надано дозвіл в.о. селищного голови Гушпіт Н.М. підписати кадастрові плани та акти погодження меж ОСОБА_2 замість суміжного землекористувача ОСОБА_3 .

На підставі вищезазначеного рішення суду на ім`я ОСОБА_2 03 грудня 2012 року видано Державний акт серії ЯМ № 19 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,25 га для будівництва обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, кадастровий номер 50010090 та Державний акт серії ЯМ № 191821 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,16 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 50010091.

Рішенням Коропецької селищної ради від 16.11.2011 затверджено акт узгоджувальної комісії земельної комісії від 15.09.2011 обстеження земельної ділянки та встановлення межових знаків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно якого вирішено встановити межові знаки згідно Акту винесення в натурі червоних ліній і проведення розбивки контурів фундаментів будівель від 20.08.1975 р. та передати у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 різницю по половині, тобто ОСОБА_2 - 0,39 га, а ОСОБА_3 - 0,23 га.

Рішенням Коропецької селищної ради від 22.12.2011 затверджено акт земельної комісії від 22.12.2011, згідно якого комісія пропонує границі земельних ділянок суміжних землекористувачів ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) затвердити згідно плану схеми землекористувача ОСОБА_2 .

Рішенням Коропецької селищної ради від 06.04.2012 за № 222 при розгляді протесту прокурора Монастириського району на рішення сесії ради від 16.11.2011 та від 22.11.2011 за № 195 вирішено внести доповнення до п.1 вищезазначених рішень ради щодо відновлення межових знаків згідно даних земельно-кадастрової документації та картографічного зображення 1963 року.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи за № 603/656/13-ц, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз 16.05.2016, сторони фактично користуються земельними ділянками для обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства у с. Стігла Монастириського району Тернопільської області: ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 земельною ділянкою площею 0,3189 га, тоді як згідно даних Державного акту 0,41 га, а ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , як правонаступник ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 0,3040 га, тоді як згідно рішення надано 0,37 га.

У акті від 22.12.2011 у графічній план-схемі земельних ділянок не зазначена їх площа, не з усіма геометричними розмірами по периметру земельної ділянки, через що встановити відповідність площі та конфігурації земельних двлянок, які знаходятьмя у фактичному користуванні ОСОБА_2 площі, лінійним промірам, конфігурації земельних ділянок, зазначених в акті від 22.12.2011 не є можливим.

При співставленні даних, зазначених в плані земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_1 ) від 06.06.2011 з даними, отриманими під час проведення обмірів даних земельних ділянок встановлено, що площа, конфігурація земельних ділянок, які фактично знаходяться у користуванні ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 відповідає площі, лінійним промірам, конфігурації земельної ділянки згідно вищезазначеного плану.

При співставленні даних на земельні ділянки ОСОБА_2 , що зазначені в Державному акті з даними, отриманими під час проведення фактичних обмірів земельних ділянок по АДРЕСА_2 , що знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , встановлено факт накладення цих земельних ділянок, площа якого становить - 0,05 га, а площа накладення земельних ділянок ОСОБА_2 становить- 0,044 га.

Зважаючи на викладене, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач, як суміжний землекористувач земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_2 , не погоджував розташування межі між своєю ділянкою і ділянкою сусіда, оскільки відповідно до рішення Коропецької селищної ради від 11 липня 2012 року № 311, надано дозвіл в.о. селищного голови Гушпіт Н.М. підписати кадастрові плани та акти погодження меж ОСОБА_2 замість суміжного землекористувача ОСОБА_3 .

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що з позивачем не погоджено на місцевості зовнішні межі земельних ділянок при розробці технічної документації із землеустрою при передачі земельної ділянки у приватну вланість ОСОБА_2 .

Враховуючи вищезазначені обставини колегія вважала, що при проведенні приватизації земельної ділянки відповідачки не було дотримано вимог закону, а саме не встановлено та не узгоджено розміри та межі земельних ділянок чим неправомірно частково припинено право користування земельною ділянкою позивача».

Приймаючи до уваги приписи ч.4 ст. 82 ЦПК України та зважаючи на викладені вище обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 01 липня 2016 року (справа №603/656/13-ц), суд вважає обгрунтованими доводи позивача щодо порушення відповідачкою порядку державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресою по АДРЕСА_1 .

Пунктом 1, 2 частини 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин), встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно п.1, п.2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор зобов`язаний:

1) встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевірити документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.23 зазначеного Закону, (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частині третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 01 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

Як слідує з п.5 ч.1 ст.24 вказаного Закону (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин), у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження.

Державна реєстрація прав, відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин), проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин), державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно вимог ч.1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин), відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

- на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;

- на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками;

- на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель;

- на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Відповідно до пункту 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява за формою згідно з додатком 12 ; 2) оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах земель певної категорії); 3) електронний документ (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст.79-1 ЗК України (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин), формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають реєстрації в Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

Згідно ч.ч. 9, 10 ст.79-1 ЗК України (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин), земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Згідно ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Статтею 24 цього Закону (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Ведення Поземельної книги врегульовано положеннями ст.25 Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012. У ч. 2, 4 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ч.3 та ч.4 статті 26 Закону «Про Державний земельний кадастр», зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом. Для внесення змін до відомостей Поземельної книги щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) заявник подає до органу, який здійснює ведення Поземельної книги: заяву за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; оригінали документації із землеустрою, технічної документації з оцінки земель, які згідно з цим Законом є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, що згідно з цим Законом не потребує розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки); документацію із землеустрою, на підставі якої вносяться зміни до відомостей Державного земельного кадастру, у формі електронного документа (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Відповідно до п.п. 60, 61 Порядку ведення державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Дану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №2362/884/16-4 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №2-3007/11, провадження №14-525цс18.

Як установлено судом, рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 01 липня 2016 року (справа № 603/656/13-ц) визнано недійсним Державний акт серії ЯМ № 191820 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, виданий 03.12.2012 на ім`я ОСОБА_2 , кадастровий номер 50010090 та визнано недійсним Державний акт серії ЯМ № 191821 на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, виданий 03.12.2012 на ім`я ОСОБА_2 .

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з ч. 2 цієї статті передбачено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Як вбачається з копій реєстраційних справ №42, щодо земельної ділянки :05:001:0090 та №42 щодо земельної ділянки :05:001:0091, Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савкою С.В. при прийнятті 01.08.2017 рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки площею 0,16 га та 0,25 га, які знаходяться в АДРЕСА_3 , приймалася до уваги інформація, зазначена у Витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 09.02.2015, та № НВ-015 від 09.02.2015, де, окрім іншого, зазначено, що державна реєстрація земельних ділянок проведена 09.02.2015 на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 03.10.2012 ПП «Землі Придністров`я».

Зі змісту вказаних витягів Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 09.02.2015 та №НВ-015 від 09.02.2015, які слугували підставою для здійснення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, вбачається, що підставою набуття права власності на спірні земельні ділянки ОСОБА_2 є державні акти серії ЯМ 191821 від 03.12.2012 та серії ЯМ191820 від 03.12.2012, які в свою чергу на час здійснення спірної державної реєстрації були скасовані.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ПП «Землі Придністров`я» на підставі Договору № 0253/12 від 14.08.2012 на замовлення ОСОБА_2 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка затверджена рішенням № 355 Коропецької селищної ради від 02 листопада 2012 року.

Разом з тим, судом встановлено, що питання законності вказого рішення Коропецької селищної ради № 355 від 02 листопада 2012 року, на підставі якого здійснено державну реєстрацію спірних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, було предметом розгляду цивільної справи №603/656/13-ц, за результатами розгляду якої, у рішенні Апеляційного суду Тернопільської області від 01.07.2016 зазначено, що рішення Коропецької селищної ради від 02 листопада 2012 року № 355, яким ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,16 га; рішення Коропецької селищної ради від 11 липня 2012 року № 311, яким надано дозвіл в.о. селищного голови Гушпіт Н.М. підписати кадастрові плани та акти погодження меж ОСОБА_2 замість суміжного землекористувача ОСОБА_3 ; рішення № 195 Коропецької селищної ради від 22 грудня 2011 року із доповненнями, внесеними відповідно до рішення Коропецької селищної ради №222 від 06 квітня 2012 року Про розгляд протесту прокурора Монастириського району..; рішення Коропецької селищної ради № 162 від 16 листопада 2011 року «Про затвердження акту узгоджувальної комісії щодо обстеження земельної ділянки і становлення межових знаків між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_7 » носять рекомендаційний характер, не мають правового навантаження і втрачають свою силу разом із визнанням недійсними Державних актів.

Окрім того, судом установлено, що на даний час на земельні ділянки площею 0,16 га та 0,25 га, що знаходяться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0091, кадастровий номер: :05:001:0090 виготовлено інші витяги з державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно, серії № НВ-016 від 25.07.2016, серії НВ-018 від 23.02.2018 та серії НВ-016 від 25.07.2016, НВ-018 від 23.02.2018, які долучені до матеріалів справи, в яких міститься посилання на ту ж технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 03.10.2012 ПП «Землі Придністров`я», як на інформацію про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена реєстрація земельної ділянки.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпункту «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, на момент проведення оскаржуваної державної реєстрації відповідачем ОСОБА_5 , у Державному реєстрі речових прав вже був наявний запис про скасування права власності на земельну ділянку розміром 0,16 га по АДРЕСА_1 та запис про скасування права власності на земельну ділянку розміром 0,25 га по АДРЕСА_1 , які були здійснені на підставі тих документів, з якими ОСОБА_2 повторно звернулась до державного реєстратора Монастириської міської ради, чого до уваги відповідачем взято не було.

Згідно п.3 ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Судом установлено, що з моменту ухвалення рішення Апеляційним судом Тернопільської області від 01.07.2016 у справі №603/656/13-ц, яке набрало законної сили 01.07.2016, ОСОБА_2 не узгоджувала межі земельних ділянок з позивачем ОСОБА_1 та нового проєкту землеустрою, з урахуванням скасованих Державних актів на право власності на землю, не виготовляла. Натомість, подала заяву про реєстрацію права власності, на підставі якої державним реєстратором прийнято оскаржувані рішення про реєстрацію земельних ділянок, індексний номер: 36413818 та 36413553, на підставі технічної документації, яку визнано такою, що не відповідає вимогам закону.

Враховуючи наведені обставини справи, державним реєстратором Савкою С.В. при вчиненні реєстраційної дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на спірні земельні ділянки, не було дотримано вимоги ст.10, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки державну реєстрацію прав здійснено без належної перевірки поданих відповідачкою документів.

Щодо покликання відповідачки на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 листопада 2016 року, якою рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2011 року у справі №2-341/11 залишено без змін, а також інші рішення, прийняті за результатами перегляду оскаржуваного рішення від 30 серпня 2011 року, в тому числі й за нововиявленими обставинами, то такі лише свідчать про підтвердження законності такого.

Разом з тим, в рішенні Апеляційного суду Тернопільскої області від 01 липня 2016 року у справі №603/656/13-ц міститься посилання на рішення Монатириського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2011 року, яке залишено без змін апеляційною і касаційною інстанцією, тобто перебуває в законній силі.

Відтак, рішення Апеляційним судом Тернопільскої області від 01 липня 2016 року у справі №603/656/13-ц ухвалене з урахуванням рішення Монатириського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2011 року.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 153 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, внаслідок зазначених вище дій державного реєстратора Монастириської міської ради Савки С.В. у виді реєстрації права власності за ОСОБА_2 земельних ділянок площею 0,16 га та 0,25 га, що знаходяться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0091, кадастровий номер: :05:001:0090, порушено право власності позивачки на земельну ділянку, а відтак позовні вимоги є підставними.

Водночас, у ході розгляду справи, до ухвалення судом рішення, представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Магдич О.О. було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог ОСОБА_1 , викладених у заяві про зміну предмету позову від 22.04.2022, а саме: про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0091, та її кадастрового номеру :05:001:0091, та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку із здійсненням державної реєстрації земельної ділянки площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :05:001:0091, а також визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0090, та її кадастрового номеру :05:001:0090, та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку із здійсненням державної реєстрації земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :05:001:0090.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У ст. 261 ЦК України використовуються терміни «довідався» та «міг довідатися», тому діє презумпція можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому саме по собі доведення факту, що позивач не знав про порушення свого цивільного права і через це не звернувся за його захистом до суду, недостатньо, так як ст. 81 ЦПК України зобов`язує його такі обставини довести.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц зазначила, що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», вжитих у ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення його цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Законодавство не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

Суд констатує, що позивачем не обґрунтовано поважність причин пропуску строку позовної давності, та в ході розгляду справи судом також не встановлено таких причин.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц).

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з матеріалів цивільної справи, а саме, з Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 09.02.2015 та № НВ-015 від 09.02.2015, відповідно, вбачається, що датою державної реєстрації земельних ділянок з кадастровим номером :05:001:0090, площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , та з кадастровим номером :05:001:0091, площею 0,1600 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , є 09 лютого 2015 року.

Позивачці ОСОБА_1 було відомо про здійснення вказаних вище реєстраційних дій, що вбачається із змісту рішення Монастириського районного суду Тернопільської області № 603/138/15-ц від 26 травня 2015 року, за позовом ОСОБА_1 до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний нотаріус Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області Войташек В.І., про визнання права власності на спадкове майно, де на 7-му та 8-му аркуші зазначено, що датою державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі кадастровий номер :05:001:0091 та кадастровий номер :05:001:0090, є 09.02.2015, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру.

Заява про зміну предмету позову надійшла до суду від позивачки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пасічник А.З., 29 квітня 2022 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у вказаній справі слід застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність, яку позивач пропустила без поважних причин.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , викладених у заяві про зміну предмету позову від 22.04.2022, щодо визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0091, та її кадастрового номеру :05:001:0091, та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку із здійсненням державної реєстрації земельної ділянки площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :05:001:0091, а також визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0090, та її кадастрового номеру :05:001:0090, та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку із здійсненням державної реєстрації земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :05:001:0090, слід відмовити.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 12, 76, 81, 95, 158, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, 321, 387,388 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича від 01 серпня 2017 року, індексний номер: 36413818, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0091 та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича від 01 серпня 2017 року, індексний номер: 36413553, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:001:0090, за ОСОБА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті у цивільній справі № 603/761/19 згідно ухвали судді Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкової Ю.Г. від 26 грудня 2019 року у виді заборонени ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0091, яка зареєстрована 01.08.2017 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора Савки С.В., індексний номер 36413818 та земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0090, яка зареєстрована 01.08.2017 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора Савки С.В., індексний номер: 36413553, залишити в дії до набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного п ровадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Монастириська міська рада, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд.19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Відповідач: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савка Сергій Васильович, 48300, вул. Шевченка, буд.19, м.Монастириська Чортківського району Тернопільської області.

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Лисенка, 20А, м. Тернопіль, Тернопільська область, .

Суддя: І. І. Тхорик