Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/2165/24
Провадження № 2/494/42/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Антонишиної І.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачів - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №494/2165/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2024 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20.11.2024 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.

Ухвалою суду від 25.11.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29.11.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.03.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач у позовній заяві вказав, що 20.11.2023 року між ним та відповідачем укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 в користування строком до 2030 року включно земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0246, площею 2 га, що розташована на території колишньої Гуляївської сільської ради, зараз Березівської міської ради Одеської області. Відповідач постійно перешкоджає позивачу реалізовувати його права як орендаря, тому останній не може користуватися земельною ділянкою та проводити господарську діяльність. ОСОБА_1 зазначив, що являється добросовісним орендарем, сплачує необхідні податки, однак ОСОБА_3 неодноразово зверталась в поліцію з заявами, у яких просить прийняти міри до відповідача. Через постійні сварки позивач вирішив припинити договір оренди землі, про що письмово повідомив відповідача, однак ОСОБА_3 надала відповідь, що договору оренди землі ніколи не укладала. У зв`язку з вищевказаним, ОСОБА_1 просить припинити договір оренди земельної ділянки від 20.11.2023 року укладений між ним та відповідачем, шляхом його розірвання.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 09.05.2025 року.

У судовому засіданні 10.04.2025 року позивач позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.04.2025 року з позовними вимогами не погодився, просив відмовити у задоволенні позову.

06.01.2025 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 2.00 га, яка розташована на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , ділянка НОМЕР_2 , кадастровий номер :01:001:0246. Восени 2022 року позивач та відповідач досягли попередньої усної домовленості про передачу ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки та укладення договору в майбутньому, однак через недосягнення сторонами згоди щодо умов, договір укладено не було. Проте, ОСОБА_1 без жодних на те правових підстав приступив до оброблення спірної земельної ділянки, чим фактично здійснив її самозахоплення. Більше того, 16.07.2024 року ОСОБА_3 стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про державну реєстрацію права оренди належної їй ділянки, підставою для реєстрації такого права договір оренди землі. Проте відповідач з ОСОБА_1 ніяких угод щодо оренди належної їй земельної ділянки не укладала, спірний договір не підписувала, тому такий договір не відповідає її волевиявленню та є неукладеним. Таким чином, ОСОБА_3 змушена була звернутись до суду з позовом про визнання відсутнім у ОСОБА_1 права оренди спірної земельної ділянки. На підтвердження укладення договору оренди, позивач не надав документів, що підтверджують державну реєстрацію оренди. Представник відповідача вважає, що спірний договір оренди земельної ділянки не може бути припинений шляхом його розірвання, оскільки фактично ніколи не укладався та право оренди земельної ділянки у позивача ніколи не виникало, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову (а.с.41-47).

Заслухавши сторони у судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 15.12.2023 року №358591623 проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0246, площею 2 га, орендарем вказано ОСОБА_1 , орендодавець ОСОБА_3 (а.с.9-10), таку реєстрацію проведено на підставі договору оренди землі б/н від 20.11.2023 року, копія якої міститься у матеріалах справи (а.с.27-30).

ОСОБА_3 14.04.2024 року зверталася до Березівського РВП ГУНП в Одеській області з вимогою прийняти міри до ОСОБА_1 , який не хоче повертати належну їй земельну ділянку (а.с.11).

ОСОБА_1 на адресу відповідача 23.07.2024 року направляв письмове повідомлення щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, також на її адресу надіслав примірник додаткової угоди щодо припинення договору оренди (а.с.13).

Згідно листа від 09.09.2024 року ОСОБА_3 повідомила позивача, що не має наміру укладати з ним ніяких додаткових угод, оскільки жодних договорів оренди землі з ним не укладала (а.с.18).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 03.11.2004 року власником земельної ділянки серії ОД №046794 площею 2.00 га, розташованої на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області є ОСОБА_3 (а.с.49).

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правовідносини, пов`язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі регулюються Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Ст. 93 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У відповідності до статті 17 Закону України "Про оренду землі", об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду у встановленій формі.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 23.06.2020 року по справі №696/1693/15-ц вважає, що договір не є укладеним, оскільки державна реєстрація речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі.

Так само Верховний Суд у постанові від 02.10.2020 р. у справі № 912/3295/18 зазначив, що право оренди виникає з моменту реєстрації цього права, земля вважається переданою з моменту державної реєстрації права оренди. Натомість це не свідчить про те, що сам договір, для якого визначені загальні правила набрання чинності, набирає чинність з моменту реєстрації права.

Ч.ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України, передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся.

У судовому засіданні та у відзиві на позов представник відповідача категорично заперечував укладення договору оренди між позивачем та відповідачем.

До матеріалів справи та під час судового засідання оригінал договору оренди землі не долучений та учасниками по справі не наданий, а лише надана копія позивачем.

Більше того, судом встановлено, що згідно рішення Березівського районного суду Одеської області від 02.04.2025 року по справі №494/1440/24 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, задоволено та визнано відсутнім право оренди у ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2.00 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:001:0246, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.91-94).

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання є необґрунтованими, передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спірний договір оренди земельної ділянки у судовому порядку фактично визнано неукладеним згідно рішення суду по справі №494/1440/24 та оригінал цього договору позивачем, який заявив вимоги та наполягає на його розірванні - не долучений та у матеріалах справи відсутній, а тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.15,16,202,203,215 ЦК України, ст. ст.93 ЗК України, керуючись ст. ст.12,81,141,259,263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст. 1,2,17 Закону України «Про оренду землі», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.04.2025 року.

Суддя І.А. Римар