Справа № 466/281/25 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/472/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

адвоката Гнідець О.М. представника ОСОБА_1 ,

адвоката Борейко Г.Д. представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 20 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про продовження строком на 6 місяців обмежувального припису стосовно її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4 покликається на те, що 16.05.2003 року між заявницею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 .

22.11.2024 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Заявниця зазначала, що колишній чоловік, протягом тривалого часу систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство, поводиться агресивно, влаштовує скандали та сварки, ображає нецензурною лайкою та погрожує, неодноразово бив заявницю. Все це відбувається в присутності їхнього неповнолітнього сина, що шкодить їхньому з сином фізичному та ментальному здоров`ю.

Стверджувалося, що стосовноОСОБА_2 правоохоронними органами неодноразово виносилися термінові заборонні приписи і він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Окрім того, щодо ОСОБА_2 в провадженні суду перебуває обвинувальний акт, справа 466/9898/24, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України.

Із-за систематичного домашнього насильства заявниця неодноразово зверталась за психологічною допомогою і їхнього неповнолітнього сина у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району взято на облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з вчиненням домашнього насильства.

З урахуванням наведеного, заявниця просила продовжити строком на 6 місяців обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , який було видано на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 24 липня 2024 року у справі № 466/7516/24 строком на 2 (два) місяці (а.с. 1-10).

Оскаржуваним рішенням заяву ОСОБА_1 задоволено.

Продовжено обмежувальний припис, призначений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.07.2024 року, строком на 6 місяців, щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покладення на нього такі обов`язки:

1.Заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

2.Заборонити наближатися на відстань не менше ніж 500 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , роботи, інших місць частого відвідування;

3.Заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме в місці, невідомому кривднику, переслідувати її, заборонити кривднику в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 ;

4.Заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати через інші засоби зв"язку особисто та через третіх осіб (а.с.150-152).

Дане рішення оскаржила представник ОСОБА_2 .

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про продовження обмежувального припису, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що суд, «задовольняючи заяву про продовження обмежувального припису, не врахував того, що ні заявниця, ні представниця заявниці не надали доказів, які б свідчили про продовження здійснення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно неї, а сам факт звернення заявника до органів поліції, органів прокуратури щодо невиконання рішення суду про встановлення обмежувального припису (…) не підтверджує факт продовження вчинення кривдником домашнього насильства …» (а.с. 73-76).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника заявниці, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 350-6 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення заяви про видачу обмежувального припису суд видає обмежувальний припис на строк від одного до шести місяців (частина 2) і таке рішення суду підлягає негайному виконанню (частина 4), а статтею 350-7 ЦПК України що обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України), і строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку (частина 2 статті 124 ЦПК України).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 24 липня 2024 року у справі № 466/7516/24 було видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 2 (два) місяці (а.с. 18-19). Тобто, строк дії цього обмежувального припису закінчився 25 вересня 2024 року.

Оскаржуваним рішенням обмежувальний припис, призначений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.07.2024 року, було продовжено судом строком на 6 місяців, тобто до 25 березня 2025 року включно.

Недоліки апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 20 січня 2025 року (яке оскаржується) стороною апелянта було усунено 04 березня 2025 року (а.с. 167-170), однак у зв`язку з перебуванням одного з членів колегії суддів з 24 лютого по 04 квітня 2025 року (п`ятниця) на лікарняному апеляційне провадження у справі було відкрито 07 квітня 2025 року (понеділок) і справу було призначено до розгляду на 23 квітня 2025 року (а.с. 171-172). Тобто, як вбачається з наведеного, станом на день відкриття апеляційного провадження у даній справі продовжений оскаржуваним рішенням суду строк дії обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 вже закінчився ще 25 березня 2025 року.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, судом в ході розгляду заяви про продовження строку дії обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 було встановлено, що останній систематично порушував обов`язки, які були покладеними на нього судовими рішеннями, зокрема і вищезгаданим рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 24 липня 2024 року у справі №466/7516/24, і ця обставина апелянтом та його представником належними та допустимими доказами не спростована.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 20 січня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 28 квітня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.