Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2025 Справа №607/24890/24 Провадження №2-о/607/160/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді - Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання - Трембач С.О.,

за участі сторін:

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Юркевич І.І.,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянув у окремому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Юркевич Ірина Ігорівна, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту родинних відносин, спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, перебування на утриманні та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст заяви

20 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Юркевич І.І. - звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), із заявою про: 1) встановлення факту родинних відносин, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , до його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) встановлення факту, що ОСОБА_1 знаходився на утриманні свого батька ОСОБА_5 до його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 2 - 8).

В обґрунтування вказаної заяви представник ОСОБА_1 - адвокат Юркевич І.І. -зазначила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з дня народження проживав по АДРЕСА_1 разом із своїми батьками: матір`ю - ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_5 та бабцею - ОСОБА_3 . Навчався у Буцнівській ЗОШ І-ІІІ ступенів, після закінчення навчання був зарахований на перший курс Тернопільського Вищого професійного училища 4 ім. Паращука для здобуття професійно-технічної освіти та в 2016 році отримав диплом про закінчення навчання. За час проживання однією сім`єю, як батька та сина, вони вели спільне господарство, займалися благоустроєм будинку та господарства, всі свята проводили разом. Адвокат вказує, що з дитинства і до часу загибелі батька, заявник мав з ним постійні тісні відносини, проводили разом вільний час, будували спільні плани, були в курсі особистих обставин життя один одного, батько постійно дбав за добробут та благополуччя, піклувався про заявника під час навчання у навчальних закладах, забезпечуючи всім необхідним; у батька із заявником були довірчі відносини, в сім`ї панувала любов і повага один до одного.

Після оголошення мобілізації в Україні батько заявника - ОСОБА_5 - був призваний у лави Збройних Сили України де й проходив військову службу із захисту України. За період військової служби батько пересилав кошти заявнику на його утримання, заявник постійно тримав зв`язок із батьком під час військової служби, за можливості спілкувалися телефоном, планували майбутнє. Навіть перебуваючи на службі у Збройних Силах України, батько піклувався про його матеріальне забезпечення, довіривши свою банківську картку сину та дозволивши розпоряджатись коштами. Допомога на утримання заявника батьком була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Внаслідок виконання бойового завдання батько заявника - ОСОБА_5 - загинув на Донецькому напрямку ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник заявника зазначає, що у листі Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 27 грудня 2023 року № 9968/адв на адвокатський запит повідомлено, що протокольними рішеннями Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 262 від 18 листопада 2022 року та № 80/168 від 10 березня 2023 року членам сім`ї загиблого ОСОБА_5 призначено належні їм частки одноразової грошової допомоги, що становлять частини 15 000 000 гривень, загальною сумою 11 250 000 гривень у рівних частках кожному наступним чином: батьку загиблого в розмірі частини 15 000 000 гривень в сумі 3 750 000 гривень; матері - в розмірі частини 15 000 000 гривень в сумі 3 750 000 гривень; дружині загиблого - в розмірі частини 15 000 000 гривень в сумі 3 750 000 гривень. Кошти для забезпечення виплати одноразової грошової допомоги, призначеної протоколом № 262 від 18 листопада 2022 року перераховано в листопаді 2022 року на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_5 для подальшого перерахування їх до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Одночасно повідомляється, що згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_6 , у загиблого є син (1998 року народження), який також може мати право на отримання частки одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю батька.

26 січня 2024 року заявник звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 для формування та подачі пакету документів з метою виплати одноразової грошової допомоги йому, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

Однак, листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01 липня 2024 року № 16532 роз`яснено про необхідність встановлення факту спільного проживання та факту перебування заявника на утриманні у батька, для встановлення права заявника на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до вказаної постанови.

Адвокат зазначає, що саме ця відповідь стала підставою для звернення до суду із цією заявою та необхідністю додаткового доведення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні загиблого.

Представник заявника зазначає, що факт спільного проживання та ведення спільного проживання підтверджується довідками № 340 від 11 листопада 2024 року та № 341 від 28 серпня 2024 року, видані Буцнівським старостинським округом Великоберезовицької селищної ради. У довідці № 01-22/77 від 11 листопада 2024 року вказано, що у період з 2004 по 2013 рік ОСОБА_1 навчався у КЗ Буцнівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. На період навчання ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із батьками. Під час навчання у школі батько підтримував контакт з класним керівником, цікавився успішністю сина, спілкувався з вчителями, відвідував батьківські збори. Також, факт перебування заявника на утриманні загиблого батька може бути підтверджений свідками: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив, пояснень

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не надали свої пояснення.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2024 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження (а.с. 33).

17 грудня 2024 року заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_2 подала через канцелярію суду клопотання про залишення заяви без розгляду, в якому просили заяву ОСОБА_1 у справі № 607/24890/24 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду (а.с. 42 - 47).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2025 року у задоволенні клопотання заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 про залишення заяви без розгляду - відмовлено (а.с. 61, 62).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Юркевич І.І. заяву підтримали в повному обсязі, з підстав наведених у ній.

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо задоволення вказаної заяви не заперечили.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 вказала, що знає заявника з самого народження. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 завжди знала як сина та батька; батько виховував та утримував сина усе своє життя від народження ОСОБА_1 до смерті самого ОСОБА_5 (а.с. 67, 72).

У судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_7 , яка зазначила, що знає ОСОБА_1 з самого дитинства, заявник єдиний син у сім`ї ОСОБА_8 . Його батько все життя дбав про сина та утримував його. Батько та син проживали однією сім`єю, разом працювали та вели спільне господарство (а.с. 66, 72).

Заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 612, № 514, № 296 (а.с. 75, 76, 80).

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

26 лютого 1998 року був укладений шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, запис за № 02 (а.с. 13).

У вказаному шлюбі у них народився син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про народження, серія НОМЕР_2 , видане Великолуцькою сільською радою Тернопільського району, запис за № 4, де також зазначено: батько - ОСОБА_5 ; мати - ОСОБА_2 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_3 , видане виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 131 (а.с. 15).

ТР ТЦК та СП за вих. № 5441 від 14 липня 2022 року надіслало ОСОБА_2 сповіщення сім`ї № 16 про те, що її чоловік солдат ОСОБА_5 , 1977 року народження, стрілець 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 5 стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_5 , в період з 21:10 по 21:25 год. - ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок ракетного удару, в районі населеного пункту Часів Яр загинув (а.с. 14).

Як вказано у довідці військової частини НОМЕР_5 від 01 серпня 2022 року № 6138/2вих, видана ОСОБА_1 про те, що його батько солдат ОСОБА_5 захищав незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті грубого анатомічного порушення цілісності тіла з травматичною ампутацією нижньої частини тулуба, вибухової травми, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій під час бойового завдання із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районі Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр (а.с. 16).

Відповідно до довідки № 340 від 11 листопада 2024 року, виданої Буцнівським старостинським округом Верликоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав та був зареєстрований разом із своїм батьком ОСОБА_5 та матір`ю ОСОБА_2 з дня народження та до дня смерті батька ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) по АДРЕСА_1 . Склад сім`ї такий: ОСОБА_1 - заявник, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 - батько, ІНФОРМАЦІЯ_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ); ОСОБА_2 - мати, ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_3 - бабуся, ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 21).

Згідно довідки № 341 від 11 листопада 2024 року, виданої Буцнівським старостинським округом Верликоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав та був зареєстрований як член сім`ї разом із своїм батьком ОСОБА_5 до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) по АДРЕСА_1 , вів з ним спільне господарство, між ними були взаємні права та обов`язки. Після призову ОСОБА_5 в Збройні Сили України виконував обов`язки по веденні сільського господарства замість свого батька ОСОБА_5 , допомагав матері - ОСОБА_2 та своїй бабусі - ОСОБА_3 (а.с. 22).

У 2013 році ОСОБА_1 закінчив комунальний заклад Буцнівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Тернопільської районної ради Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про базову загальну середню освіту, серія НОМЕР_6 від 11 червня 2013 року та додаток до свідоцтва про базову загальну середню освіту, серія НОМЕР_7 від 11 червня 2013 року, реєстраційний номер 527 (а.с. 24, 25).

Як вказано у довідці №01-22/77 від 11 листопада 2024 року, виданої КЗ Буцнівський ліцей Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області, що ОСОБА_1 навчався у КЗ Буцнівської ЗОШ І-ІІІ ступенів у період з 2004 по 2013 рік. На період навчання ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із батьками. Під час навчання у школі, батько підтримував контакт з класним керівником, цікавився успішністю сина, спілкувався з вчителями, відвідував батьківські збори (а.с. 23).

У 2016 році ОСОБА_1 здобув повну загальну середню освіту у Тернопільському вищому професійному училищі № 4 імені Михайла Паращука, про що свідчить атестат про повну загальну середню освіту, серія НОМЕР_8 від 30 червня 2016 року, додаток до свідоцтва про повну загальну середню освіту, серія НОМЕР_9 від 30 червня 2016 року, реєстраційний номер 3552/16, та здобув професію «слюсаря з ремонту автомобілів; водія автотранспортних засобів категорія «В», що підтверджується дипломом кваліфікованого робітника, серія НОМЕР_10 від 30 червня 2016 року та додатком до диплома кваліфікованого робітника, серія НОМЕР_16 від 30 червня 2016 року, реєстраційний номер 13351/16 (а.с. 26 - 29).

Згідно відповіді Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України № 220/13/30 від 02 січня 2024 року на адвокатський запит № 9968/адв від 27 грудня 2023 року, протокольними рішеннями Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 262 від 18 листопада 2022 року та № 80/168 від 10 березня 2023 року членам сім`ї загиблого ОСОБА_5 призначено належні їм частки одноразової грошової допомоги, що становлять частини 15 000 000 гривень, загальною сумою 11 250 000 гривень у рівних частках кожному наступним чином: батьку загиблого в розмірі частини 15 000 000 гривень в сумі 3 750 000 гривень; матері - в розмірі частини 15 000 000 гривень в сумі 3 750 000 гривень; дружині загиблого - в розмірі частини 15 000 000 гривень в сумі 3 750 000 гривень. Кошти для забезпечення виплати одноразової грошової допомоги, призначеної протоколом №262 від 18 листопада 2022 року перераховано в листопаді 2022 року на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_5 для подальшого перерахування їх до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Одночасно повідомляється, що згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_6 , у загиблого є син (1998 року народження), який також може мати право на отримання частки одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю батька. Оскільки, на даний час, інформація від зазначеної особи щодо її намірів стосовно отримання частки одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_5 на розгляд комісії не надходила, залишок допомоги нерозподілено. Відповідна нерозподілена частка допомоги може бути призначена після надання сином загиблого документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що він був членом сім`ї загиблого ОСОБА_5 або перебував на його утриманні (а.с. 20).

26 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення та виплату частки одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат у зв`язку із загибеллю його батька - солдата ОСОБА_5 (а.с. 17).

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 № 16532 від 01 липня 2024 року за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітній син загиблого військовослужбовця непрацездатним (особою з інвалідністю) і перебував на його утриманні. Крім того, за поданими документами неможливо встановити, що ОСОБА_1 проживав разом із своїм батьком, вів з ним спільне господарство і мав взаємні права та обов`язки, а також, чи має він власну сім`ю. Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітній син був членом сім`ї загиблого військовослужбовця або перебував на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», неможливо встановити право заявника на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у зв`язку з чим документи ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання (а.с. 18, 19).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).

Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України визначено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1 статті 6).

В до частині першій статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа № 320/948/18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З таких же критеріїв виходив Верховний Суд у постанові від 18 січня 2024 року (справа № 560/17953/21).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 2011 дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Частиною першою статті 16 Закону № 2011 визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Тобто, Закон № 2011 пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2011 встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 2011, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Частиною 3 статті 16-2 Закону № 2011 передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання частини 3 статті 16-2 Закону № 2011 прийнято постанову Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, якою визначаються умови виплати одноразової грошової допомоги в період дії воєнного стану.

Як вбачається з правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року (справа № 750/10356/16-а) дата смерті військовослужбовця є визначальною обставиною для визначення дати виникнення у відповідних осіб права на отримання одноразової грошової допомоги та, відповідно, розміру для її нарахування.

Статтею 16-1 Закону № 2011 (в редакції, що діяла на період виникнення правовідносин, тобто станом на дату смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Так, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 Закону № 2011, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

Конституційний Суд України у цьому аспекті зазначив: «Під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони; веденням з ним спільного господарства. Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при конкретному визначенні членів сім`ї, які мають право на названі пільги.

До кола членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Щодо них ознака (вимога) ведення спільного господарства з суб`єктом права на пільги в оплаті користування житлом і комунальними послугами застосовується лише у передбачених законом випадках. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Членами сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші)». (див., пункт 1 резолютивної частини Рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2020 року (справа № 205/4245/17) виснував, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю; такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

На думку суду, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно також врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарства, закріпленому у статті 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року від 19 жовтня 2000 року № 2058-III, згідно якого домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

З огляду на наведені вище приписи законодавства, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, які підтверджують спільне проживання заявника та його загиблого батька ОСОБА_5 , наявність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків суд доходить до висновку про обґрунтованість вимоги заявника про визнання його членом сім`ї батька ОСОБА_5 станом на день його смерті, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із вимогами частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року (справа № 560/17953/21) справи про встановлення юридичних фактів підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви

Враховуючи вищенаведене, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що оскільки заявник не має іншої можливості підтвердити факт того, що він та його батько ОСОБА_5 , який загинув, були членами сім`ї, і при цьому встановлення цього факту породжує юридичні наслідки для нього, оскільки з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації його прав на призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, при цьому встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне подану заяву задовольнити та встановити факт спільного проживання заявника та його загиблого батька ОСОБА_5 , наявність між ними спільного побуту, взаємних прав та обов`язків, та визнати заявника членом сім`ї та таким, що перебував на утримання у ОСОБА_5 станом на день його смерті, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги, вказані у заяві ОСОБА_1 , знайшли своє підтвердження.

Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України судові витрати при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Судові витрати за розгляд справи суді першої інстанції покласти на заявника в межах ним понесених.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 258 - 259, 263 - 265, 268, 273, 293 - 294, 315 - 318,

352 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Юркевич Ірина Ігорівна, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту родинних відносин, спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, перебування на утриманні - задовольнити.

2. Встановити факт родинних відносин, спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, а саме: сина - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_11 , РНОКПП: НОМЕР_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та його батька ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , який народився в с. Буцнів, Тернопільського району, Тернопільської області), станом на день його смерті, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3. Визнати сина - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_11 , РНОКПП: НОМЕР_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) таким, що знаходився на утриманні свого батька ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , який народився в с. Буцнів, Тернопільського району, Тернопільської області), станом на день його смерті, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

4. Судові витрати за розгляд справи суді першої інстанції покласти на заявника в межах ним понесених.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

8. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 квітня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_11 , РНОКПП: НОМЕР_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_13 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_14 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_15 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяТ. І. Якімець