Провадження № 6/337/53/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Коваленко В.С.

державного виконавця Дениско С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі подання Головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дениско Світлани Вікторівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

22.04.2025 до суду надійшло зазначене подання, яке державний виконавець Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дениско С.В. мотивує тим, що у відділі на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження №54975614 до складу якого входять: виконавче провадження №31132456 з виконання виконавчого листа №2-0805-347 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» заборгованості в сумі 208199,42 грн.; виконавче провадження №39396895 з примусового виконання виконавчого листа №2604/1346/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 1544473,06 грн.; виконавче провадження №54868935 з примусового виконання виконавчого листа №2/337/1335/2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 341460,69 грн. Постановами від 09.02.2012, 16.08.2013 та 10.10.2017 були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання вказаних виконавчих листів, копії постанов направлені сторонам виконавчого провадження.

В межах зведеного виконавчого провадження №54975614 державними виконавцями здійснені певні виконавчі дії, направлені запити щодо з`ясування майнового стану боржника. 02.01.2013 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено до ПФУ на виконання, оскільки з відповіді ПФУ встановлено, що боржник отримує пенсію. Крім того, 16.12.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо об`єкта нерухомого майна. 22.12.2019, 02.09.2024 державними виконавцями винесені постанови про арешт коштів боржника, які направлені до банківських установ. Боржнику неодноразово направлялись виклики до державного виконавця для встановлення та надання достовірних відомостей про джерела своїх доходів та майно, в тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, рахунки в банківських та фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі або у інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб, а також встановлення заходів зі сплати заборгованості. 16.04.2025 здійснено виїзд за місцем проживання боржника: АДРЕСА_1 , та встановлено, що у зазначеній квартирі майна належного боржнику не виявлено, боржниці вручено особисто виклик державного виконавця від 16.05.2025, з`явитися 22.04.2025 о 10:30 до відділу, а також в акті державного виконавця - Діденко А.К. зазначила, що ознайомлена з рішеннями суду, про що складено акт державного виконавця. Проте боржник до відділу не з`являвся для надання пояснень.

Заборгованість за виконавчим провадження №31132456 не стягувалась, за №39396895 стягнуто 5631,46 грн., залишок боргу 202567,96 грн., за №54868935 стягнуто 44741,88 грн., залишок боргу 296718,81 грн.

До теперішнього часу будь-яких дій, спрямованих на виконання рішень суду, боржником не здійснено, що свідчить про ухилення від виконання рішень суду. Вказані обставини відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України є підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх обов`язків без вилучення паспортного документа.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець Дениско С.В. заявлені вимоги підтримала повністю, просить подання задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Головного державного виконавця Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дениско С.В. перебуває зведене виконавче провадження №54975614 до складу якого входять: виконавче провадження №31132456 з виконання виконавчого листа №2-0805-347, який виданий Вільнянським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» заборгованості в сумі 208199,42 грн.; виконавче провадження №39396895 з примусового виконання виконавчого листа №2604/1346/12, який виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 1544473,06 грн.; виконавче провадження №54868935 з примусового виконання виконавчого листа №2/337/1335/2016, який виданий Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 341460,69 грн.

Виконавче провадження №31132456 відкрито 09.02.2012, виконавче провадження №39396895 відкрито 16.08.2013, а виконавче провадження №54868935 відкрито 10.10.2017.

До подання долучені копії супровідних листів про надіслання сторонам виконавчих провадження копій постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, в т.ч. боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація про отримання вказаних постанов боржником в матеріалах справи відсутня.

З наданих суду копій документів виконавчого провадження вбачається, що 02.01.2012 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 , яка є пенсіонеркою та отримує пенсію в ПФУ Хортицького району.

Водночас, інформація про відкриття виконавчих проваджень, в яких боржником є ОСОБА_1 , до 09.02.2012 (ВП №31132456) відсутня.

Згідно із копією супровідного листа від 02.01.2013 за вих №16, сторонам виконавчого провадження ОСОБА_1 , ПАТ «Промінвестбанк» та до органів УПФУ направлено постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 23.07.2012, яка винесена на підставі виконавчого листа №2-0805-347 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк».

Інформація про винесення такої постанови державного виконавця від 23.07.2012 в матеріалах справи відсутня.

Також встановлено, що 22.12.2017 постановою державного виконавця в межах ЗВП №54975614 накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 09.07.2019 у ЗВП №54975614 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку боржника ОСОБА_1 , який відкритий у ПАТ «Південний».

Згідно з копією супровідного листа від 09.07.2019 за №34210/11, копію постанови про арешт коштів боржника від 09.07.2019 направлено сторонам виконавчого провадження ОСОБА_1 , ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ АБ «Південний».

06.02.2025 державним виконавцем в межах АСВП №54868935 отримано інформацію від МВС України про відсутність даних про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 транспортних засобів.

13.04.2025 державним виконавцем в межах АСВП №54868935 отримано інформацію від ДФС України, ДПС України про заняття з обліку у контролюючих органах юридичну особу або фізичну особу-підприємця з податковим номером , про відсутність інформації про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи.

Згідно з копією акту, який складений державним виконавцем Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі Дениско С.В. від 16.04.2025, під час примусового виконання в/л №2/337/1335/2016 від 16.11.2016, який виданий Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в присутності двох понятих встановлено, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 майна належного боржнику не виявлено. Виклик державного виконавця від 16.04.2025 вручено. У зазначеному акті містяться підписи державного виконавця, двох понятих, боржника ОСОБА_1 та зазначено останньою, що вона з рішеннями суду ознайомлена.

З інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (довідка сформована 16.04.2025), вбачається, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 постановою Хортицького ВДВС м.Запоріжжя від 22.12.2017 накладено арешт, крім об`єкту нерухомого майна: земельна ділянка кадастровий номер :04:008:0122 за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 0,1000га.

16.04.2025 державним виконавцем в межах ВП №54868935 отримано інформацію з УПФУ про отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді пенсії.

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України від 17.04.2025, дані щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону з 01.01.2022 по 17.04.2025 відсутні.

Відповідно до ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1-3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р. №3857-XII (далі Закон).

П.5 ч.1 ст.6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством (ч.3 ст.6 Закону).

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для застосування до боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В даному випадку суд виходить з того, що аналіз вищевикладених норм чинного законодавства свідчить про те, що громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України лише у випадку його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання цих зобов`язань.

Разом з тим, чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня. У сучасній українській мові це слово тлумачиться як: відступати, відхилятися, вивертатися; намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, уникати; навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду на ці значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у вищевказаних Законах, слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК вказане подання розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, лише за участю державного виконавця, тому саме на останнього покладається тягар доказування обставин, які є істотними для вирішення даної справи, зокрема, факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судових рішень про стягнення з неї грошових коштів на користь ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк», ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Кредитні ініціативи». Однак, в порушення вищевказаних норм права, державний виконавець не обґрунтував, які саме дії чи бездіяльність боржника ОСОБА_1 свідчать про її свідоме ухилення від виконання рішень суду, і не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що судові рішення боржником протягом тривалого часу не виконано, що само по собі не може свідчити про його ухилення від виконання зобов`язання і відповідно не може бути підставою для застосування до особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З доданих до подання матеріалів неможливо встановити, чи було відомо боржнику ОСОБА_1 до 16.04.2025 про відкриття вказаних виконавчих проваджень.

Згідно з наявними матеріалами виконавчого провадження, копії постанов про відкриття виконавчих проваджень були направлені за зазначеною у виконавчому документі адресою, але будь-якої інформації про вручення таких поштових відправлень боржнику в матеріалах справи немає. Доказів здійснення до 16.04.2025 виходів державного виконавця за вказаною адресою, направлення боржнику та отримання ним викликів приватного виконавця, не надано.

Суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником протягом тривалого часу рішень суду не може свідчити про його ухилення від виконання зобов`язання і відповідно не може бути підставою для застосування до особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судових рішень не може свідчити і сам по собі факт відсутності у неї майна, що встановив державний виконавець лише 16.04.2025.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати, що боржник ОСОБА_1 , будучи обізнаною про покладений на неї судовими рішеннями обов`язок сплатити грошові кошти на користь ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк», ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Кредитні ініціативи і маючи реальну можливість виконати його, навмисно не виконує судові рішення, тобто ухиляється від виконання свого обов`язку.

Крім того, суд враховує, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є виключним засобом, який може бути застосовано, зокрема, з метою захисту прав і свобод інших осіб, в даному випадку стягувача. Однак суду не надано доказів на підтвердження того, що на даний час неможливо захистити права стягувача іншими засобами, ніж застосування такого обмеження до боржника.

Так, на думку суду, стягувачі скористалися своїм правом на примусове виконання судового рішення про стягнення коштів з ОСОБА_1 , виконавче провадження триває і можливість задоволення вимог стягувачів не вичерпана.

Крім того, суд враховує, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває на даний час. В даному випадку суд вважає обмеження боржника ОСОБА_1 у свободі пересування, обмеження права залишити країну в умовах воєнного стану, зокрема, з метою евакуації, неспівмірним та невиправданим.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні вказаного подання слід відмовити.

Керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,89,258-260,441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання Головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дениско Світлани Вікторівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 23 квітня 2025 року.

Суддя М.В. Сидорова