КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 755/2157/25 Головуючий у суді першої інстанції - Гончарук В.П.
Номер провадження № 22-ц/824/9364/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києвавід 28 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь перераховані на банківський рахунок останнього грошові кошти в сумі 279 200, 00 грн, стягнути з відповідача на її користь у рахунок відшкодування заподіяних збитків у сумі 1413, 16 грн, стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 173 405, 47 грн і три проценти річних у сумі 32 871, 86 грн, стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в сумі 139 600, 00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києвавід 28 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 визнана такою, що не подана та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що ухвалою суду від 12 лютого 2025 року її позовна заява про захист прав споживачівбула залишена без руху, дана ухвала мотивована тим, що позивачем не було надано доказів надсилання копії позовної заяви та документів, що додаються до неї, іншим учасникам справи; позов не містить відомостей про відносини між позивачем та відповідачем як між споживачем та виконавцем послуги; відсутній обґрунтований розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми, про стягнення яких пред`явлено позов; не надано доказів того, які саме рішення прийняті в рамках кримінальних проваджень, пов`язаних із шахрайськими діями, вчиненими невідомими особами від імені фінансової організації «Траст Макворі Кепітал», про що зазначає позивач у позові; позивачем не було надано доказів щодо особи, якій було вручено підозру в рамках вказаних кримінальних проваджень та доказів того, що позивача визнано потерпілою в рамках кримінального провадження; позовна заява також не містить відомостей, в чому полягає заподіяна моральна шкода, відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між станом здоров`я позивача та діями чи бездіяльністю відповідача.

Вказує, на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року нею було направлено до суду першої інстанції уточнену позовну заяву 22 лютого 2025 року.

В уточненій позовній заяві вона навела детальний розрахунок інфляційних втрат і 3% річних. Зазначила, що у кримінальному провадженні №0000813, яке було розпочато за її заявою, вона є потерпілою, додала відповідний витяг з ЄРДР. Вказала також, що виходячи з наявних даних, у цьому кримінальному провадженні про підозру нікому не повідомлялося, а оприлюднені відомості щодо інших кримінальних проваджень, які стосуються організації «Траст Макворі Кепітал», також не містять даних про те, чи повідомлялося комусь про підозру, і чи були у цих провадженнях прийняті остаточні рішення. Разом із уточненою позовною заявою вона подала заяву від 22 лютого 2025 року про усунення недоліків позовної заяви, в якій виклала додаткові пояснення щодо правових підстав позову та повідомила про виконання інших вимог ухвали від 12 лютого 2025 року.

На підставі викладеного вказує, що повернення її позовної заяви з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції обмежує її право на доступ до правосуддя.

Вважає, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києвавід 28 лютого 2025 року про повернення позовної заяви базується на попередній оцінці судом фактичних обставин справи та відповідність наданих доказів. З огляду на стадію процесу така оцінка є передчасною, оскільки обставини, які мають значення для справи, повинні встановлюватися під час ухвалення рішення по суті справи, а не на стадії відкриття провадження. Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі № 990/114/23.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах наданого судом строку на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, мотивував своє рішення тим, що позивачем не було виправлено недоліки, викладені в ухвалі суду від 12 лютого 2025 року, оскільки позивачем не надано доказів, щодо особи якій було вручено підозру в рамках вказаних у змісті позову кримінальних проваджень та доказів того, що позивача визнано потерпілою в рамках кримінального провадження, а також, що стосовно позивача було вичинено злочин відповідачем, а тому є підстави вважати заяву неподаною і повернути її позивачеві, як передбачено ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені у ст.175 ЦПК України, згідно вимог якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір та не подано додатків до позовної заяви, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначені в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно повернув позовну заяву ОСОБА_1 , із підстав не надання позивачем доказів по суті спору.

Зокрема, твердження суду першої інстанції про відсутність доказів того, що позивача визнано потерпілою в рамках кримінального провадження суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки в уточненій позовній заяві, яку було подано позивачем від 22 лютого 2025 року було додано витяг з ЄРДР, відповідно до якого ОСОБА_3 є потерпілою в рамках кримінального провадження № 0000813 (а.с. 70).

Щодо ненадання позивачем доказів про особу, якій було вручено підозру в рамках вказаних у змісті позову кримінальних проваджень, а також про те, що стосовно позивача було вчинено злочин відповідачем не базується на вимогах Цивільно-процесуального законодавства України, оскільки обов`язок доказування покладається на сторону у справі в даному випадку на позивача при розгляді спору по суті, а не на стадії подачі позовної заяви.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 201/1333/19 зазначив, що відповідно до частини 1 статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачу. Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу (постанова Великої Палати Верховного суду від 31 серпня 2023 року у справі № 990/114/23).

Отже, суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не може вдаватися до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів.

Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києвавід 28 лютого 2025 року не може вважатися законною і обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до приписів п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська Фінагеєв В.О.