Справа № 688/5543/24
Провадження № 2/669/65/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Валігури А.В.,

представника позивача Семенової Ю.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2024 року головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області через підсистему «Електронний суд» звернулося в Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області (вх. № 21866 від 02 грудня 2024 року) з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього матеріальну шкоду в сумі 25780 грн (а.с. 2-3).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ № 029731 відповідача ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю третьої групи внаслідок загального захворювання на термін з 24 лютого 2021 року по 28 лютого 2023 року.

На виконання підпункту 14-6.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на період дії воєнного стану відповідачу, як особі з інвалідністю третьої групи, було продовжено виплату пенсії з 01 березня 2023 року по 31 січня 2024 року у раніше встановленому розмірі.

Згідно довідки Хмельницької медико-соціальної експертної комісії про невизнання інвалідом від 06 грудня 2023 року, яка надійшла 31 січня 2024 року, відповідача не визнано особою з інвалідністю, виплату пенсії припинено з 01 березня 2023 року.

Отже, за період з 01 березня 2023 року по 31 січня 2024 року утворилась переплата відповідачу пенсії в розмірі 30360 грн.

З метою вжиття заходів по поверненню безпідставно отриманих коштів відповідачем, головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до АТ КБ «Приватбанк» був направлений лист від 06 лютого 2024 року № 2200-0501-8/12363 про повернення коштів, на підставі якого установою банку було повернуто з рахунку відповідача кошти в сумі 4580 грн.

Крім цього, листами головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10 квітня 2024 року № 2200-0307-8/35285 та від 30 вересня 2024 року № 2200-0801-8/90061 відповідача було повідомлено про розмір, причину утворення переплати та необхідність повернення надміру отриманих коштів в добровільному порядку, проте, станом на день звернення до суду з даним позовом, відповідач заборгованість з переплати пенсії по інвалідності в сумі 25780 грн не повернув.

Позивач зазначив, що переплата відповідачу пенсії склалась виключно в зв`язку з неповідомленням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про факт непродовження групи по інвалідності відповідачу.

При цьому, вбачається, що діяння відповідача заподіювача шкоди, містить усі необхідні ознаки цивільного правопорушення, передбаченого ст. 1166 ЦК України, та шкода підлягає безумовному відшкодуванню.

Також, позивач вказав, що звернення до суду з даним позовом спричинено необхідністю забезпечити своєчасну виплату пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, що фінансуються за кошти Пенсійного фонду, оскільки виникнення сум надміру виплачених пенсій сприяє виникненню соціальної напруги та порушує інтереси держави.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2024 року вказану позовну заяву передано за підсудністю до Білогірського районного суду Хмельницької області (а.с. 18).

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом осіб (а.с. 26).

Представник позивача головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 39-42).

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, а також оглянувши та дослідивши пенсійну справу, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ № 029731 відповідача ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю третьої групи внаслідок загального захворювання на термін з 24 лютого 2021 року по 01 березня 2023 року (дата чергового переогляду 02.2023) (а.с. 6, 82-83).

Відповідач ОСОБА_1 перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (а.с. 76-87).

На підставі підпункту 14-6.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на період дії воєнного стану відповідачу, як особі з інвалідністю третьої групи загального захворювання, було продовжено виплату пенсії з 01 березня 2023 року по 31 січня 2024 року у розмірі 2760 грн в місяць.

Як зазначено в позовній заяві, згідно довідки Хмельницької медико-соціальної експертної комісії про невизнання інвалідом від 06 грудня 2023 року, яка надійшла 31 січня 2024 року, відповідача не визнано особою з інвалідністю, виплату пенсії припинено з 01 березня 2023 року.

Так, в матеріалах пенсійної справи № 25 дійсно наявна службова записка начальника управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31 січня 2024 року № 2018/02-16 щодо передачі документів на гр. ОСОБА_1 , додатком до якої є довідка Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії про невизнання інвалідом, видана відповідачу ОСОБА_1 в тім, що він 06 грудня 2023 року оглядався Хмельницькою обласною МСЕК і за результатами не визнаний особою з інвалідністю (а.с. 86-87).

За період з 01 березня 2023 року по 31 січня 2024 року відповідачу ОСОБА_1 було нараховано пенсію в розмірі 30360 грн, повернуто пенсії в розмірі 4580 грн та встановлено залишок переплати в розмірі 25780 грн, що підтверджується матеріалами пенсійної справи та розрахунком по пенсійній справі, який доданий позивачем до позовної заяви (а.с. 11).

При цьому, головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до АТ КБ «Приватбанк» направлявся лист від 06 лютого 2024 року № 2200-0501-8/12363 про повернення коштів ОСОБА_1 , які були нараховані йому за період з 01 березня 2023 року по 31 січня 2024 року в сумі 30360 грн (а.с. 7).

Листами головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10 квітня 2024 року № 2200-0307-8/35285 та від 30 вересня 2024 року № 2200-0801-8/90061 відповідач ОСОБА_1 повідомлявся про необхідність повернення безпідставно отриманих коштів (а.с. 12-13).

Згідно ст. 30 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» група інвалідності, її причина, час настання та строк встановлюються за результатами медико-соціальної експертизи або оцінювання повсякденного функціонування особи - для повнолітніх осіб.

При цьому, у відповідності до ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

В силу положень ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року (з наступними змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України № 25-3 від 25 листопада 2014 року) (далі по тексту Порядок).

Згідно п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Отже, стягнення надмірно сплачених сум пенсій передбачене лише у випадках, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації, ненадання відповідної інформації або внаслідок рахункової помилки органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Пунктом 14-6.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка діяла до 31 грудня 2024 року), було передбачено, що для осіб з інвалідністю, яким призначено пенсію по інвалідності або пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у яких строк припинення виплати такої пенсії припадає на період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні, у разі неможливості проходження повторного огляду виплата пенсії продовжується до припинення або скасування воєнного стану, надзвичайного стану в Україні та протягом шести місяців після його припинення або скасування (для осіб, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у період воєнного стану - не менш як на весь строк їх військової служби). Якщо при повторному огляді особі з інвалідністю встановлено іншу групу (підгрупу) інвалідності, розмір пенсії, продовженої відповідно до цього пункту, переглядається з місяця, наступного за місяцем надходження висновку медико-соціальної експертизи до територіального органу Пенсійного фонду.

За матеріалами справи встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 , який перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, нараховувалася та сплачувалася пенсія поза межами строку встановленої йому раніше інвалідності.

При цьому, позивач був обізнаний зі строком, на який відповідачу встановлювалась група інвалідності та продовжив нарахування та виплату пенсії поза межами цього строку за власною ініціативою на період дії воєнного стану.

До того ж, згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка діяла до 31 грудня 2024 року), органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, органи Пенсійного фонду самостійно мали би контролювати період, на який установлено інвалідність та приймати відповідні рішення щодо виплат сум пенсії або ж зупинення.

Крім того, на момент виникнення спірних правовідносин, обов`язок повідомляти відповідну інформацію про огляд осіб, яким призначена пенсія по інвалідності чи про їхню неявку на огляд, покладено на самі ж органи медико-соціальної експертизи, тому твердження позивача про несвоєчасність повідомлення про припинення виплати пенсії зі сторони відповідача є безпідставними.

Верховний Суд у постанові від 18 серпня 2020 року в справі № 638/10460/17 дійшов висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене в ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області або надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з його боку (недобросовісності) при отриманні грошових коштів у вигляді пенсії, в тому числі ознак відповідальності за ст. 1166 ЦК України, позивач суду не надав.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягуються (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 1166, 1212, 1215 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, місцезнаходження: 29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт: НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Дата складення повного судового рішення 17 квітня 2025 року.

Суддя Олександр ДАВИДЮК