Справа № 538/2591/24
Провадження № 2/538/283/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2025 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Петрової С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Савчук Павло Костянтинович до ОСОБА_2 , третя особа Лохвицький відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення коштів,
ОСОБА_1 , імені якого діє адвокат Савчук П.К. звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він проживав в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , згідно Свідоцтва про народження дитини, батьком записаний ОСОБА_1 09.01.2024 року рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області по справі № 538/2449/23 шлюб між ними було розірвано. 03.06.2024 року Лохвицьким районним судом Полтавської області по справі №538/978/24 видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше 10% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. 11.06.2024 року на підставі заяви відповідача Лохвицьким відділом державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 75270478 про стягнення аліментів з позивача на утримання дитини. 22.10.2024 року рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області по справі № 538/1569/24 виключено відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису № 119 від 27.10.2022 року, про народження ОСОБА_3 , зробленого Лохвицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. З огляду на зазначене просив припинити стягнення аліментів із нього на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 за судовим наказом від 03.06.2024 року по справі № 538/978/24 та виконавчому провадженні № 75270478; Звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_5 за судовим наказом від 03.06.2024 року по справі № 538/978/24 та виконавчому провадженні № 75270478; та стягнути із ОСОБА_6 на його користь на підставі ст. 1212,1214,1215 ЦК України грошові кошти на суму 60 012, 40 грн.
Ухвалою суду від 02.01.2025 провадження у вказаній справі відкрито та ухвалено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
05.03.2025 представник позивача надав відповідь на відзив, в якій на спростування інформації про спільне проживання та спільний побут позивача з відповідачкою, зазначивши, що відповідно до довідки Лохвицької міської ради від 03.03.2025 №154, позивач з 29.10.2020 і по даний час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачка за цей період по вказаній адресі зареєстрована не була. Також вказав, що позивач перераховував кошти виключно на утримання дитини, але після чергової суперечливої та оманливої поведінки відповідачки, вважає кошти перераховані у період з 09.03.2022 по 07.08.2023 - помилково перерахованими та безпідставно набутими відповідачкою. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою суду від 06.03.2025 р. підготовче провадження було закрите, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, суду пояснили обставини, викладені в заявах по суті, також позивач суду пояснив, що вважає відповідачку аферисткою, адже коли він працював вахтовим методом, вона була зі своїм колишнім чоловіком, в той час він лише допомагав, але спільно вони не проживали в с. Токарі, спільно проживати вони планували в м. Лохвиця вже після реєстрації шлюбу, але в подальшому ще до народження дитини вона забрала свої речі з його житла в м. Лохвиці і повернулася в с. Токарі, проте він так само їй допомагав грошима, потім відповідачка хотіла позбавити його батьківських прав, але він заперечував, бо вважав дитину своєю; шлюб між ними було розірвано в серпні 2023 р. Відповідаючи на запитання представника відповідачки та суду, в який саме момент йому стало відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини, позивач надавав нечіткі, навіть суперечливі відповіді.
В судовому засідання відповідач та її представник адвокат Панченко О.В. зазначили, що позовні вимоги визнають частково, а саме лише позовну вимогу про припинення стягнення аліментів. Відповідач пояснила, що вона після ухвалення рішення суду про виключення запису про ОСОБА_1 як батька дитини зверталася до відділу ДВС, щоб з нього аліменти не стягували, проте їй пояснили, що для цього потрібне відповідне судове рішення, також пояснила, що вона повідомляла позивачу, що дитина зачата не від нього , ще до реєстрації шлюбу з позивачем; коли син народився, то зареєструвати його батьком колишнього чоловіка ОСОБА_7 самостійно вона не могла, оскільки на той час перебувала в шлюбі з позивачем, не могла бути подана і спільна її заява з ОСОБА_8 , оскільки на момент народження сина, той вже був мобілізований; в подальшому вона дійсно пішла від позивача, та після того , як дитині виповнився рік, шлюб з ОСОБА_1 розірвала, та намагалася вирішити питання про батьківство за порадою адвоката шляхом подачі позову про позбавлення батьківства . Дійсно позивач надавав їй кошти, проте вони надавалися ним добровільно, і не на її утримання під час вагітності, а на утримання спільного побуту, так дійсно потім він перераховував їй кошти як аліменти, проте вона неодноразово казала йому це не робити, однак він мав намір забрати в неї сина, щоб уникнути можливої мобілізації, тому і не погодився з позовом про позбавлення його батьківських прав. На даний час батьком дитини зареєстрований ОСОБА_9 .
Представник відповідача адвокат Панченко О.В. зазначила, що на її думку, недобросовісності у діях відповідачки в цій ситуації не було, тоді як добросовісність презюмується, а стороною позивача зворотного доведено не було.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі.
Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.
Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 28 квітня 2022 р. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с. 11).
Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 30.08.2023 року по справі 538/1094/23 було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. Вказана обставина підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень та інформацією з офіційного веб-сайту "Судова влада України" (а.с.12-13). При цьому суд звертає увагу, що в межах цієї справи ОСОБА_2 не ставила вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини.
Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 09.01.2024 року по справі № 538/2449/23 шлюб між сторонами розірвано. Вказана обставина підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень та інформацією з офіційного веб-сайту "Судова влада України" (а.с.14).
03.06.2024 року Лохвицьким районним судом Полтавської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше 10% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 травня 2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15).
11.06.2024 року на підставі заяви ОСОБА_2 Лохвицьким відділом державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 75270478 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , внаслідок чого ОСОБА_1 було надіслано виклик державного виконавця, яким він зобов`язується сплатити борг за виконавчим документом (а.с. 16).
Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.10.2024 року по справі № 538/1569/24 виключено відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису № 119 від 27.10.2022 року, про народження ОСОБА_3 , зробленого Лохвицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; 18.12.2024 Лохвицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внесені зміни до актового запису №119 від 27.10.2022, а саме виключені відомості про ОСОБА_1 як батька дитини (а.с. 37,98).
12.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з листом з проханням в судовому порядку припинити стягнення аліментів та з проханням про добровільне повернення коштів ( а.с. 48-49).
Згідно довідки виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області від 03.03.2025 року № 154 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно з 29.10.2020 та по даний час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , самостійно, інші особи з 29.10.2020 за даною адресою не зареєстровані (а.с.100).
Стороною позивача подано як докази скріншоти, квитанції та платіжні інструкції про перерахування коштів (17-36, 101-104), з яких лише частина містить призначення платежу як "аліменти", а решта такої примітки не містить, тому суд не може вважати їх як сплачені або як аліменти, або як заборгованість по аліментах.
Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися сімейні та цивільні правовідносини, які регулюються такими правовими нормами
Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України (далі - СК України), у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у статті 180 СК України, за змістом якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За загальним правилом, передбаченим частиною першою статтею 1215 ЦК України, безпідставно набуті аліменти не підлягають поверненню.
Аналіз частини першої статті 1215 ЦК України свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Схожий за змістом висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та підтриманий сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 382/1728/18, від 07.09.2022 у справі 677/876/21).
Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія «добросовісність» закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права.
ЦК України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (частина п`ята статті 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків.
З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.
Відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Водночас, вимога про повернення коштів, витрачених на забезпечення життєдіяльності дитини, не відповідає інтересам дитини.
У цій справі аліментні кошти витрачались на утримання дитини за відсутності будь-якої несумлінності з боку останньої, зворотного позивачем не доведено. Враховуючи, що дитина не має біологічно встановленого батька, який має обов`язок її утримувати, а мати знаходиться у скрутному матеріальному становищі та утримує іншу малолітню дитину, повернення отриманих за тривалий час аліментів може зашкодити інтересам дитини та поставити під загрозу її право на належний рівень життя та гармонійний розвиток її особистості.
З іншого боку, позивач протягом тривалого часу знав, що в актовому записі про народження був записаний батьком дитини, виконував щодо неї батьківські обов`язки, тривалий час перераховував кошти на її утримання, і не оспорював своє батьківство, по суті, до початку примусового стягнення аліментів.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Враховуючи те, що відповідно до частини першої статті 179 СК України саме малолітня дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є власником одержаних на її утримання аліментів, а концепція забезпечення найкращих інтересів дитини є провідною у вітчизняному та міжнародному сімейному праві, вимоги позивача про повернення добровільно сплачених на утримання дитини аліментів не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема і статті 1215 ЦК України.
За відсутності достовірних доказів недобросовісного набуття аліментів, які є власністю дитини та якими розпоряджалась її мати в інтересах дитини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення їх з відповідачки на користь позивача як безпідставно набутих.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Враховуючи вищевикладене та позицію відповідача про визнання позовних вимог про припинення стягнення аліментів та звільнення позивача від сплати аліментів, суд вважає, що ці вимоги задоволенню підлягають і слід припинити стягнення аліментів із позивача на користь відповідача, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за судовим наказом від 03.06.2024 року по справі № 538/978/24 та виконавчому провадженні № 75270478 з 22.10.2024 р. та звільнити його від сплати аліментів за судовим наказом від 03.06.2024 року по справі № 538/978/24 та виконавчому провадженні № 75270478 з 22.10.2024 р.
Що стосується вимоги про стягнення грошових коштів як отриманих безпідставно, то вона задоволенню не підлягає з підстав, викладених вище.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені останнім у справі судові витрати - судовий збір (за дві немайнові вимоги) в розмірі 50%, враховуючи визнання відповідачкою позову в цій частині, а саме 1211 грн, при цьому 50 % сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а також суд вважає, що з позивача на користь відповідачки слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.
Керуючись ст.ст. 13, 18, 81, 83, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Савчук Павло Костянтинович до ОСОБА_2 , третя особа Лохвицький відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення коштів, задовольнити частково.
Припинити стягнення аліментів із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП: НОМЕР_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за судовим наказом від 03.06.2024 року по справі № 538/978/24 та виконавчому провадженні № 75270478 з 22.10.2024 р.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_3 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за судовим наказом від 03.06.2024 року по справі № 538/978/24 та виконавчому провадженні № 75270478 з 22.10.2024 р.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 з державного бюджету сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_3 витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5 Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 17 квітня 2025 року.
Суддя Лохвицького
районного суду Людмила ЦІМБОТА