Справа № 752/4311/25
Провадження № 2/752/4497/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого - судді Слободянюк А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року через систему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 , через адвоката Веліканова К.С. (ордер а.с.11), звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО»), ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування в сумі 18 545,70 грн; з відповідача ОСОБА_2 стягнути майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), у розмірі 119 937,00 грн. Просить судові витрати за проведення експертизи у розмірі 6 500,00 грн, судовий збір у розмірі 1 475,66 грн та витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог.

В обґрунтування позову посилається на те, що 11 квітня 2024 року о 10:15 в м. Києві на б-рі Миколи Міхновського сталася ДТП за участю транспортних засобів: «Nissan Qashqai», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та «КІА RІО», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року у справі № 757/18662/24 у скоєнні ДТП винною визнано ОСОБА_2 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК» ВУСО» за полісом № 215353527, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, - 160 000,00 грн. На підставі вказаного полісу відповідач ПрАТ «СК» ВУСО» виплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 139 083,30 грн.

Повідомляє, що відповідно до Висновку експерта № 40/24 про оцінку транспортного засобу «КІА RІО», д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 23 вересня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, станом на дату ДТП становить 157 629,00 грн, вартість відновлювального ремонту - 277 566,00 грн.

Вказує, що до повного відшкодування страхової виплати залишається невиплачені 18 545,40 грн, які підлягають стягненню з ПрАТ «СК`ВУСО». Також у зв`язку із тим, що вартість майнового збитку позивача перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 277 566,00 грн та сумою страхової виплати у розмірі 157 629, 00 грн підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 119 937, 00 грн.

Позивач зазначає, що детальний розрахунок витрат на правничу допомогу буде надано протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.61,62).

Відповідно до інформації № 1135406 від 20 лютого 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 значиться зареєстрованою в АДРЕСА_1 (а.с.58).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року витребувано з інформаційної бази Міністрества соціальної політики України інформацію про внутрішньо переміщених осіб щодо ОСОБА_4 (а.с.59, 60).

У відповіді Міністерства соціальної політики України № 7073/0/290-25/13 від 14 березня 2025 року повідомлено, що станом на 13 березня 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з обліку внутрішньо переміщених осіб 09 квітня 2023 року.

За останнім відомим місцем проживання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) судом направлялись копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками, поштові відправлення повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Судом на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про розгляд даної справи (а.с.65).

Відповідачка ОСОБА_2 не скористалась правом подачі відзиву на позову заяву.

10 березня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ПрАТ «СК «ВУСО», у якому, заперечуючи проти позовних вимог, вказується, що позивачці загалом було виплачено страхове відшкодування в сумі 149 089,30 грн. У матеріалах справи відсутні докази, які б документально підтвердили факт проведення ремонту пошкодженого автомобіля, а вартість ремонту з урахуванням ПДВ виплачується страховиком після надання документів про такі витрати з доказами того, що надавач послуг є платником ПДВ, та, отже, відсутні правові підстави для доплати страхового відшкодування.

Повідомляє, що згідно наданого позивачем висновку експерта № 40/24 вартість відновлювального ремонту без урахування ПДВ та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 140 089,28 грн, а тому з урахуванням даного висновку 03 березня 2025 року відповідач «СК «ВУСО» доплатив позивачу додатково 1 005,98 грн (140 089,28 грн - 139 083,30 грн).

Вважає, що страховик належно виконав вимоги спеціального закону. Відповідач повідомляє про зменшення витрат на професійну правничу допомогу позивачу. З урахуванням наведено, просить у позові відмовити (а.с.67-81).

Згідно вимог ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року у справі № 757/18662/24-ц, встановлено, що 11 квітня 2024 року о 10:15 у м. Києві на по б-ру Миколи Міхновського водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечної швидкості, не дотрималась безпечної дистанції руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «КІА RІО», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Cadillac XT», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , які зупинились попереду. Водій ОСОБА_2 порушила вимоги п.п.2.3б),12.1, 13.1, судом визнано ОСОБА_2 винною у ДТП, притягнуто адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.12,13).

У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки останній має право на отримання страхового відшкодування, як потерпіла особа, та наявність вини в діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.

На момент скоєння ДТП - 11 квітня 2024 року, транспортний засіб «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , був застрахований відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215353527 у ПрАТ «УТСК», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 160 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн (а.с. 73).

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5).

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 Цивільного Кодексу України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до платіжної інструкції від 17 травня 2024 року № 30466 ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором № 215353527 від 25 червня 2023 року в сумі 139 803,30 грн та відповідно до платіжної інструкції від 03 березня 2025 року № 14015 ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором № 215353527 від 25 червня 2023 року в сумі 1 005,98 грн (а.с.74,75).

Сторонами у справі не надано документів, на підставі яких страховиком було визначено розмір страхового відшкодування щодо проведеної оцінки заподіяних збитків.

Отже, ОСОБА_1 скористалась своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримала страхове відшкодування, а ПрАТ «СК «ВУСО» забезпечило реалізацію права особи на отримання страхового відшкодування.

Не погоджуючись із розміром виплаченого страхового відшкодування, позивачем було замовлено Висновок експерта № 40/24 від 23 вересня 2024 року про оцінку транспортного засобу «КІА RІО», д.н.з. НОМЕР_2 , складений станом на 19 вересня 2024 року. За висновком судового експерта Барановського С.І., який має відповідне повноваження (а.с.46 зв.), ринкова вартість автомобіля «КІА RІО», д.н.з. НОМЕР_2 , на дату оцінки складає 347 475,00 грн з урахуванням ПДВ; вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, станом на дату ДТП - 11 квітня 2024 року, з урахуванням ПДВ, складає 157 629,00 грн; вартість відновлювального ремонту з урахування ПДВ - 277 566,00 грн (а.с.16-22,23-42).

Як вбачається у поясненнях до ремонтної калькуляції, яка є невід`ємною частиною вказаного висновку, ціни на лакофарбні матеріали відображені з урахуванням ПДВ, тобто + 20%. (а.с.25).

Стороною відповідачів не надано будь-яких доказів, які би спростовували обставини, встановлені у вказаному висновку. Більш того, після відкриття провадження у справі, на підставі даних висновку експерта № 40/24 від 23 вересня 2024 року відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» 03 березня 2025 року було додатково доплачену суму страхового відшкодування у розмірі 1 005,98 грн

Враховуючи наведене, суд приймає висновок експерта № 40/24 від 23 вересня 2024 року як належний і допустимий доказ в підтвердження заподіяних пошкоджень спричинених транспортному засобу «КІА RІО», д.н.з. НОМЕР_2 ,під час ДТП 11 квітня 2024 року, оскільки сам факт ДТП сторона відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» не заперечує, а будь-яких інших доказів на спростування вартості пошкоджень на зазначеному автомобілі стороною відповідачів не надано.

Відтак, взявши за основу визначення матеріального збитку за висновком експерта № 40/24 від 23 вересня 2024 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі різниці між розміром матеріального збитку, визначеного висновком експерта, та сплаченою страховиком сумою.

Разом з тим, пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20

У матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту транспортного засобу.

Однак у Висновку експерта від № 40/24 від 23 вересня 2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КІА RІО», д.н.з. НОМЕР_2 ,у сумі 157 629,00 грн визначена з урахуванням ПДВ (та коефіцієнту фізичного зносу).

Таким чином, розмір шкоди у спірних правовідносинах у даній справі, який підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «ВУСО», має визначатися зі зменшенням вартості матеріального збитку на суму податку на додану вартість.

За таких обставин, ураховуючи відсутність документального підтвердження факту оплати ремонту транспортного засобу, яким керував позивач під час скоєння ДТП, суд дійшов висновку про зменшення розміру вартості завданого позивачу матеріального збитку до 140 089,28 грн, розмір якого без урахування ПДВ наведений судовим експертом у розрахунку вартості відновлювального ремонту (а.с. 21).

Як встановлено судом, 17 травня 2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування за страховим полісом № 215353527 від 25 червня 2023 року суму в розмірі 139 083,30 грн, та, погоджуючись із наданими позивачем висновками судового експерта, 03 березня 2025 року страхове відшкодування у розмірі 1 005,98 грн, а всього на суму - 140 089,28 грн.

Отже, враховуючи, що відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» сплачено всю суму страхового відшкодування (за вирахуванням ПДВ), суд дійшов висновки, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди без урахування ПДВ, що відповідно до розрахунків судового експерта у Висновку від № 40/24 від 23 вересня 2024 року становить 240 036,99 грн, та страховим відшкодуванням в розмірі 140 089,28 грн, що становить 99 947,71 грн (240 036,99 грн - 140 089,28 грн).

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають задоволенню в частині стягнення на відшкодування майнової шкоди у розмірі 99 947,71 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За матеріалами справи позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 475,66 грн (а.с. 57), за складення висновку експерта позивач сплатив відповідно до квитанції від 23 вересня 2024 року 6 500 грн (а.с. 49).

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог до відповідача ПрАТ «СК «ВУСО», судові витрати у частині вказаного відповідача залишаються за позивачем.

Часткове задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 становить 83,33 % від заявлених до цього відповідача вимог.

Відтак суд присуджує стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в сумі 1 065,02 грн та витрати, пов`язанні зі складанням висновку експерта, в сумі 4 690,86 грн, а всього судових витрат - 5 755,88 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,141,259, 273,279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 99 947 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн 71 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 065 (одна тисяча шістдесят п`ять) грн 02 коп та витрати, пов`язанні з оплатою висновку судового експерта, у сумі 4 690 (чотири тисячі шістсот дев`яносто) грн 86 коп, а всього судових витрат - 5 755 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) грн 88 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», адреса: 03150, м. Київ, вул.Казмира Малевича, буд.31, код ЄДРПУ 31650052.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст судово рішення складено 28 квітня 2025 року.

Суддя А.В.Слободянюк