Провадження № 2/761/2587/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.,

за участю секретаря: Яцишина А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, в якому позивач просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за житлово - комунальні послуги та інші послуг в сумі - 33 280,99 грн., грошові кошти в розмірі 14 226,03 грн. за прострочення грошового зобов`язання, з яких: 1625,00 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 9 245,04 грн. - пеня та 3356,59 грн. - сума з урахуванням індексу інфляції та судовий збір.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що позивач з 26.08.2005 р. є експлуатуючою організацією будинку АДРЕСА_1 , та надавав житлово-комунальні та інші послуги мешканцям даного будинку. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 . Між відповідачем ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Т.М.М.» укладено договір про участь в затратах та утримання житлового будинку та прилеглої № 87ж/Вл49А07 від 14.06.2006 року, згідно умов якого предметом договору є забезпечення підприємством обслуговування та поточного ремонту житлового будинку, який знаходиться квартира співвласника та прилеглих до неї територій. Однак, відповідач користується всіма послугами, що надає Фірма «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, але не сплачує їх вартість.

З метою дотримання діючого законодавства України та забезпечення належної експлуатації та утримання будинку та майна за адресою: АДРЕСА_1 позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями. Проте в супереч вимогам Договору, відповідач не сплачувала грошові кошти за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за період з вересня 2021 року по липень 2023 року в розмірі 33 280,99 грн..

Тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом до відповідача за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суд м. Києва від 31 липня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засдання повідомлявся належним чином, до суду 05.03.2025 надійшла заява у якій представник позивача просив розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю є експлуатуючою організацією і надає житлово-комунальні та інші послуги у будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 18.04.2005 № НОМЕР_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 . Враховуючи викладене, відповідач користувалася всіма житлово-комунальними та іншими послугами, що надав позивач. (копія свідоцтва наявна в матеріалах справи).

Між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_1 було укладено договір про участь витратах на утримання жилого будинку і прилеглої території №87ж/Вл49А-07 від 14.06.2007 року (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору предметом Договору є забезпечення Підприємством обслуговування та поточного ремонту житлового будинку, в якому находиться нежитлове приміщення Співвласника та прилеглих до нього територій.

Згідно з розділом 2 Договору Співвласник зобов`язаний своєчасно, в терміни та порядку, встановлені п. 3.1. дійсного договору, пропорційно своїй частці власності в цьому житловому комплексі і в розмірі визначеному чинним законодавством оплачувати Підприємству спожиті послуги, а саме: вивезення побутових відходів, обслуговування вузлів обліку житлового будинку, їх стандартизацію та метрологію, обслуговування водостоків, люків, димвентиляційних каналів, внутрішні і зовнішні тепло-i електропроводів будинку, дезінфекцію, дератизацію, послуги аварійних служб, підготовку будинку до експлуатації в зимовий період, воду на помив і полив прилеглої території, податок на землю, матеріальні витрати, витрати на утримання адміністративних приміщень та апарату управління, санітарне обслуговування прилеглої території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування, комунальні та інші платежі, передбаченні чинним законодавством України та цим договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору співвласник сплачує спожиті послуги до 10-го числа наступного місяця, в сумі, яка вказана в наданому рахунку на оплату послуг, що одночасно є актом наданих послуг.

Згідно з п. 3.3. Договору, сума наданих Підприємством послуг розраховується щомісячно: - постачання ресурсів - на підставі показників лічильників за тарифами, наведеними до встановлених в Україні, по іншим послугам - на підставі розцінок, встановлених Підприємством; - розцінки і тарифи на послуги, що надаються Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ визначаються розрахунковим шляхом, на підставі фактичних затрат на утримання та експлуатацію житлового комплексу.

З метою дотримання діючого законодавства України та забезпечення належної експлуатації та утримання будинку та майна за адресою: АДРЕСА_1 , позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями.

Послуги з прибирання надавало ПП «Еліт Комфорт» на підставі Договору про надання послуг №52 від 15.03.2012.

Послуги з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів здійснювало ТОВ «Спецкомунтехніка» на підставі Договору №109/12 про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів (ТПВ) від 05.03.2012 та згідно з Актами здачі-приймання робіт (надання послуг).

Відповідно до Акту послуги з технічного обслуговування ліфтового обладнання здійснювала ФОП ОСОБА_2 на підставі Договору №01-12/19 на виконання робіт по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтового обладнання від 27.11.2019 3 Актами надання послуг та ФОП ОСОБА_3 на підставі Договору №01-12/21 на виконання робіт по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтового обладнання від 15.12.2021 з Актами надання послуг та Актами здачі-приймання робіт (надання послуг).

Послуги з обслуговування об`єднаної диспетчерської системи (ОДС) здійснювала ФОП ОСОБА_2 на підставі Договору №19-12/19 на виконання робіт з технічного обслуговування і ремонту диспетчерських систем від 27.11.2019 з Актами надання послуг та ФОП ОСОБА_3 на підставі Договору №02-12/21 на виконання робіт з технічного обслуговування і ремонту диспетчерських систем від 15.12.2021 з Актами надання послуг, Актів здачі-приймання робіт (надання послуг).

Послуги з дератизації здійснювало КП «Профдезінфекція» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі Договору №09-1741 від 01.01.2020.

ТОВ «Вамарк Девелопмент» надавало послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту устаткування систем відеоспостереження (СВС) на підставі Договору про надання послуг №ТО від 01.04.2018.

Послуги зі спостерігання за пожежною автоматикою надало ТОВ «Дозор Сервіс» на підставі Договору №264/10/С18 про спостерігання за пожежною автоматикою на об`єкті від 02.10.2018 з Актами здачі-прийняття виконаних робіт.

ФОП ОСОБА_4 здійснював послуги з обслуговування шлагбаумів та воріт на підставі Договору 200319 на обслуговування шлагбаумів та воріт від 01.02.2019 та Договору 200320 обслуговування шлагбаумів та воріт від 01.01.2020.

Охоронні послуги надавало ТОВ «Охорона безпеки економічного розвитку» на підставі Договору №01/01/20 про надання послуг сторожування - охорони ЖОК Фірма «T.M.M.» - ТОВ від 28.12.2019 та ФОП ОСОБА_5 на підставі Договору №763ж про надання охоронних послуг від 15.09.2022.

Послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді надавало КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» на підставі Договору №320118 на постачання теплової енергії в гарячій воді від 25.07.2018

ТОВ «Київські енергетичні послуги» на підставі Договору про постачання електричної енергії від 17.12.2018р. надавало послуги з постачання електричної енергії.

ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» на підставі Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії 3104649Рр від 01.12.2018 та ТОВ «Київські енергетичні послуги» на підставі Договору 3104649 від 01.12.2018 надавало послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії.

01 липня 2019 року, на підставі розрахункових витрат на утримання житлового будинку, затвердженого Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ, тариф 1м2 на утримання будинків і споруд та прибудинкових території, в тому числі прибуток та ПДВ, становив 10,85 грн./кв.м, з 18 грудня 2020 року вартість послуг складала 11,97 грн./кв.м. з ПІДВ, з 01 квітня 2023 року вартість послуг складала 8,83 грн/кв.м. з ПДВ, з 01 травня 2023 року вартість послуг складала 2,27 грн./кв.м. з ПДВ, що підтверджується Складовими тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Крім того згідно до умов Договору Споживачу нараховувалось за послуги з утримання служби охорони спільного сумісного майна співвласників, обслуговування системи відеоспостереження, обслуговування шлагбаумів.

Як вбачається із розрахунку заборгованості наданого позивачем, по тарифу за експлуатаційні послуги в розмірі 11,97 грн./кв.м. з ПДВ відповідачу нараховано: у вересні 2021 року за серпень нараховано - 1418,21 грн., в жовтні 2021 року за вересень - 1418,21 грн., в листопаді 2021 року за жовтень - 1418,21 грн., в грудні 2021 року за листопад - 1418,21 грн., в січні 2022 року за грудень 2021 року - 1418,21 грн., в лютому 2022 року за січень - 1418,21 грн., в березні 2022 року за лютий - 1418,21 грн., в квітні 2022 року за березень - 1418,21 грн., в травні 2022 року за квітень - 892,30 грн., в червні 2022 року за травень - 1418,21 грн., в липні 2022 року за червень - 1418,21 грн., в серпні 2022 року за липень - 1418,21 грн., у вересні 2022 року за серпень - 1418,21 грн., в жовтні 2022 року за вересень - 1418,21 грн., в листопаді 2022 року за жовтень 2022 - 1418,21 грн., в грудні 2022 року за листопад - 1418,21 грн., в січні 2023 року за грудень 2022 року - 1418,21 грн., у лютому 2023 року за січень - 1418,44 грн., в березні 2023 року за лютий - 1418,44 грн..

По тарифу за експлуатаційні послуги в розмірі 8,63 грн./кв.м. з ПДВ у квітні 2023 року за березень 2023 відповідачу нараховано до сплати - 1046,84 грн.

По тарифу за експлуатаційні послуги в розмірі 2,27 грн./кв.м. з ПДВ в травні 2023 року за квітень 2023 відповідачу нарахована до сплати - 269,05 грн., а в червні 2023 року за травень 2023 - 269,058 грн.

Проте, всупереч умовам Договору, відповідач не сплачувала кошти за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за період з вересня 2021 року по червень 2023 року у розмірі 33280,99 грн.

Виставлені до оплати рахунки за фактично надані послуги, розрахунок суми заборгованості та Акт звірки взаємних розрахунки, які містяться в матеріалах справи.

Отже, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Окрім того Фірма «Т.М.М.» - ТОВ повідомляє, що всі ці роки відповідач отримував від Позивача якісні послуги відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами,і встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно п. 5. ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2189 індивідуальний споживач-фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг відповідач, згідно ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язаний не тільки браги участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, ст. 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно із статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45.

Тобто, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що «хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Отже під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

У даному випадку між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, за якими у житловому будинку по АДРЕСА_1 , позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснювалося відповідно до виставлених рахунків, які відповідачем не оспорені.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на підтвердження своїх вимог було надано копію акту звірки та деталізовані структури тарифів, розрахунки вартості витрат.

При цьому, зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території виникає внаслідок фактичного отримання наданих житлово-комунальних послуг, а не лише внаслідок укладення відповідного договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в рахунки на оплату послуг, що ним надавалися за Договором в період з вересня 2021 року по червень 2023 року, включено вартість: послуг з охорони у з загальному розмірі 4 444,54 грн.; - обслуговування систем. відеоспостереження у загальному розмірі 364,98 грн., ТО шлагбаума у загальному розмірі 324,50 грн.; - компенсація тепловтрат в мережах у загальному розмірі 141,49 грн.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем 14.06.2007 було укладено Договір № 87ж/Вл49А-07 про участь у витратах на утримання житлового будинку і прилеглої території, умови якого позивачем було виконано, відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, у зв`язку із чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення за надання житлово-комунальні послуги та інші послуги за квартиру АДРЕСА_2 за період з вересня 2021 року по липень 2023 року в розмірі 33 280,99 грн..

Позивач також просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача пеню, три проценти річних та інфляційні втрати.

За змістом ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 757/37126/18 (провадження № 61-406св21) загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру відсотків та пені, наявності доказів, що їх підтверджують).

Як вказано у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 296/7213/15 (провадження № 61-10125св21), суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

До того ж, Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній у рішенні від 16 грудня 2015 року N 6-2023цс15 зазначив, що закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені наданих позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він здійснений арифметично вірно.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені в сумі 14 226,63 грн., що складається із: - пеня - 9 245,04 грн.; - 3% річних - 1625,00 грн. - інфляційні нарахування - 3356,59 грн. підлягає задоволенню.

Розрахунки відповідачем не спростовані є належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані в справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-16, 322, 509, 526, 610, 611, 612, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 280-282, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Т.М.М.» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з вересня 2021 року по липень 2023 року в розмірі 33 280,99 грн., 1625 грн. - 3% річних, 9245,04 грн. - пеня та 3356,59 грн. - індекс інфляція.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Т.М.М.» судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю, , адреса: 04116, м. Київ, вул. Провіантська, 3.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст складено 17.04.2025.

Суддя: