єдиний унікальний номер справи 546/1160/24
номер провадження 2/546/102/25
УХВАЛА

15 квітня 2025 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Лівер І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лещенко С.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою суду від 18.11.2024 року відкрито провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) осіб.

17 лютого 2025 року від відповідача ОСОБА_1 до суду повторно подано клопотання про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якого зазначає, що він перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 по теперішній час та знаходиться на лікуванні в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» у відділенні ветеранів війни з 20.12.2024 по теперішній час та з 31.01.2025 по теперішній час, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 10798 за період 20.12.2024 -31.01.2025, довідками КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 27.01.2025 та 12.02.2025. На підставі п. 2 ч. 1 с. 251 ЦПК України, яка є імперативною нормою, просить зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі ЗСУ.

У судове засідання позивачка не з`явилась, була завчасно та належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Клопотань, заяв не надходило.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Надав до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги у розмірі 68341, 32 грн підтримують в повному обсязі і прохають їх задовільнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час повідомлений завчасно та належним чином. Клопотань про відкладення справи не подано. Подане повторне клопотання про зупинення провадження у справі від 17.02.2025.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

За приписами пункту другого вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 N 389-VIII (далі - Закон N 389-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону N 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

За приписами статей 1 та 3 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.91 №1934-XII (далі - Закон N 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону N 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Комплектування ж Збройних Сил України визначається статтею 5 Закону N 1934-XII, відповідно до частини першої якої особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 N 2232-XII (далі - Закон N 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено статтею 24 Закону № 2232-XII.

Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції ї викладеній в ухвалі Верховного Суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22) за змістом якої перебування сторони у справі складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій є підставою для зупинення провадження у справі до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Згідно випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 10798 за період 20.12.2024 -31.01.2025, довідками КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» № 751/06-11 від 27.01.2025 та № 1320/06-11 від 12.02.2025, ОСОБА_1 , дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 26.02.2022 по теперішній час, та перебуває на лікуванні у КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», а просить зупинити провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Окрім цього, відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 20 грудня 2024 року вже звертався до суду через свого представника за довіреністю - ОСОБА_3 , з клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Ухвалою суду від 17 січня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі було відмовлено.

Оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що він перебуває у складі Збройних сил України у військовій частині, яка виконує бойові завдання у зоні бойових дій та бере безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником, підстави для зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України відсутні.

Крім цього, як вбачається з даних з КП «Д3» та відомостей з ЄДРСР, на розгляді Решетилівського районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів (с. Зіненко Ю.В., єдиний унікальний номер справи 546/938/24, номер провадження 2/546/67/25).

По вказаній справі ухвалено рішення 01 квітня 2025 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів було відмовлено.

У даній цивільній справі № 546/938/24, ОСОБА_1 приймає участь через представників - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реалізовує свої права та захищає інтереси.

Предметом розгляду даної справи є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідач перебуваючи у складі Збройних сил України, не надав доказів, що він виконує бойові завдання у зоні бойових дій та бере безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником, а копія довідки з в/ч є недостатньою для зупинення провадження у справі.

Крім того, у матеріалах даної цивільної справи міститься довіреність ОСОБА_3 на представництво інтересів відповідача - ОСОБА_1 , тому він може брати участь у справі через представника, а зупинення провадження у цій категорії справ негативно позначиться на інтересах дитини.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

Керуючись ст. 251, 252, 253, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні повторного клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Лівер