Справа № 545/795/24
Провадження № 2/545/1289/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про самовідвід

28 квітня 2025 рокум. Полтава

Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Зуб Т.О., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі № 545/795/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватної агрофірми «Подоляка», треті особи: ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.04.2025 на розгляд судді Зуб Т.О. надійшла цивільна справа № 545/795/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватної агрофірми «Подоляка», треті особи: ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Суддею до відкриття провадження у справі подана заява про самовідвід відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, у зв`язку з тим, що в її провадженні перебували матеріали позову № 545/795/24 за позовною ОСОБА_1 до Приватної агрофірми «Подоляка», треті особи: ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

За результатами розгляду позовної заяви встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18.11.2024 року матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватної агрофірми «Подоляка», треті особи: ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою передано за підсудністю до Диканського районного суду Полтавської області. Вказана ухвала представником позивача оскаржена в апеляційному порядку і була скасована постановою Полтавського апеляційного суду від 02.04.2025 року.

Оскільки в ухвалі від 18.11.2024 року суддею була висловлена правова позиція по поданій позовній заяві, вважає, що повторний розгляд позовної заяви може викликати сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

За приписами ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити собі самовідвід.

Згідно ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

За змістом ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи обґрунтованість заяви судді Зуб Т.О. про самовідвід з підстав, передбачених ст.ст. 36, 37 ЦПК України, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості судді під час вирішення даної справи, суд приходить до висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33, 36-41 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Зуб Т.О. по справі № 545/795/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватної агрофірми «Подоляка», треті особи: ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Матеріали цивільної справи № 545/795/24 передати до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу справи в порядку, передбаченому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяТетяна ЗУБ