Справа № 463/6786/24 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/3258/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 3000,00 грн, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач 13.11.2023 о 17 год. 27 хв. по вул.Дж.Вашингтона,6 у м.Львові, керуючи автомобілем марки «RENAULT MEGANE SCENIC» р.н. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VITO» р.н. НОМЕР_2 , який належить позивачу. Внаслідок ДТП належний позивачеві транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Личаківського районного суду м. Львова від 26.12.2023 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача як водія була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра» з розміром франшизи у 3200,00 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу як власнику автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП склала 3967,69 грн. ПрАТ «СК «Саламандра» здійснило страхове відшкодування у сумі 767,69 грн: 3967,69 (сума збитків) 3200,00 (франшиза) = 767,69 грн. В позасудовому порядку відповідач відмовився сплачувати завдані збитки.

На підставі наведеного просив задовольнити його позов.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26.09.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що оцінка розміру шкоди, завданої відповідачем, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована договором, була визначена страховиком (ПрАТ СК «Саламандра») в порядку визначеному законом, в силу укладеного відповідачем договору страхування, і погоджена шляхом виплати позивачеві частини страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, що було підтверджено відповідними доказами. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Від ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 13.11.2023 о 17 год. 27 хв. по вул.Дж.Вашингтона, 6 у м. Львові, керуючи автомобілем марки «RENAULT MEGANE SCENIC», р.н. НОМЕР_1 , під час рухом заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VITO», р.н. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п.1.5, 2.3(б), 10.9 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 26.12.2023 у справі № 463/11086/23, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра».

Відповідно до листа ПрАТ «СК «Саламандра» загальна сума збитків за страховим випадком становить 3967,69 грн; сума фактичної виплати складає 767,69 грн; розмір франшизи за договором страхування № 215097567 від 12.06.2023 становить 3200,00 грн.

ПрАТ «СК «Саламандра» здійснило страхове відшкодування позивачу у сумі 767,69 грн.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначив, що сума страхового відшкодування не покриває суму завданих збитків, тому просив стягнути із відповідача, як винуватця ДТП, на його користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 3200,00 грн на підставі ст. 1194 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Разом з тим, суд звертає увагу, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

На підтвердження заявлених позовних вимог сторона позивача покликалася на відповідь ПрАТ «СК «Саламандра», згідно якої загальна сума збитків за страховим випадком становить 3967,69 грн; сума фактичної виплати складає 767,69 грн; розмір франшизи за договором страхування № 215097567 від 12.06.2023 становить 3200,00 грн.

Однак, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, вказана відповідь не містить жодної інформації щодо характеру пошкоджень автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO», р.н. НОМЕР_2 , та яким чином було визначено вартість збитків.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заподіяних збитків стороною позивача суду не надано, як і не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач є власником автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO», р.н. НОМЕР_2 .

З огляду на вказане, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги правильних висновків районного суду не спростовують.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 29.04.2025

Головуючий

Судді