Справа № 464/1119/25
пр.№ 2/464/1020/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретаря судового засідання Баурової Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 570009988 від 05.03.2021 у розмірі 30016 грн та понесених судових витрат.

Обґрунтовує позов тим, що 05.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 570009988 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Вказує, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора № MNV84TT4. Вказаний одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником 05.03.2021 о 23:36:48 у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, натискання кнопки «Так» є підписанням договору. Відразу після вчинених дій, Товариством перераховано грошові кошти в сумі 14000 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , що належить відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Відповідно до умов Кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 14000 грн строком на 126 днів зі сплатою 0,65 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 570009988 від 05.03.2021. В подальшому між ними неодноразово укладались додаткові угоди про продовження строку дії договору, згодом за договором факторингу № 05/0820-01 право грошової вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». В подальшому 26.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 26/12/Е. Відповідно до Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 26/12/Е до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30016 грн, з яких заборгованість по кредиту - 14000 грн, заборгованість за відсотками - 16016 грн.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує, тому просить позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Ухвалою від 21.02.2025 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом відповідача), призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

26.03.2025 від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечив позовні вимоги. Покликається на те, що укладення електронного договору між позивачем та відповідачем не підтверджено. Кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відсутні докази, які підтверджують факт переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача, оскільки на момент укладання договору факторингу кредитних зобов`язань ще не існувало. Позивачем не надано доказів перерахування коштів на його картковий рахунок і що цей рахунок належить саме йому. Також заперечив стягнення з нього витрат на правничу допомогу, оскільки такі є завищеними. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

01.04.2025 від представника позивача - адвоката Тараненка А.І. на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав докази правомірності відступлення права вимоги за кредитом, просить позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належно повідомлявся про дату розгляду справи, у поданому відзиві позовні вимоги заперечив, просить в таких відмовити.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Установлено, що 05.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 570009988 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора № MNV84TT4. Вказаний одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником 05.03.2021 о 23:36:48 у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, кнопка «Так» є підписанням договору.

З платіжного доручення від 05.03.2021 вбачається, що ТОВ «МШФД» перераховано грошові кошти в сумі 14000 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , що належить відповідачу ОСОБА_1 (а.с.35,36) , що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 14000 грн строком на 126 днів зі сплатою 0,65 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Згідно з п. 1.1 кредитного договору № 570009988, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 14000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору № 570009988 кредит надається строком на 126 днів.

Згідно з п. 1.4 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 237,25 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування ним, починаючи з першого дня надання суми кредиту та до закінчення строку на який видавався кредит.

Пунктом 2.2.2.1 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та нарахованих процентів один раз на два тижні, згідно графіку платежів, на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору.

Відповідно до довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № MNV84TT4, який було відправлено йому на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , вказаний у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 05.03.2021, в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, в подальшому укладались додаткові угоди, якими продовжувався строк дії і відповідно до умов яких до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 570009988 від 05.03.2021.

Згідно з пунктом 4.1. Договору факторингу № 28/1118-01, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржників по кредитним договорам, в тому числі прав вимоги, які виникнуть у майбутньому згідно переліку кредитних договорів.

26.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 26/12/Е. Відповідно до Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 26/12/Е до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30 016 грн.

Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача за кредитним договором № 570009988 від 05.03.2021 загальна заборгованість відповідача станом на 14.01.2025 становить 30016 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14000 грн; прострочена заборгованість за процентами - 16016 грн.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис з одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 30016 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14000 грн; прострочена заборгованість за процентами - 16016 грн.

Заперечення відповідача на позов з підстав відсутності кредитних зобов`язань відповідача перед позивачем, відсутності доказів перерахування коштів та існування заборгованості загалом, невідповідність кредитного договору вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відсутність доказів, які підтверджують факт переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача, не існування на момент укладання договору факторингу кредитних зобов`язань, відсутність доказів перерахування коштів на картковий рахунок позивача і належність такого рахунку саме позивачу суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази укладення кредитного договору між сторонами, укладення договорів факторингу, отримання відповідачем кредитних коштів, а також порушення відповідачем кредитних зобов`язань.

Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано.

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, суд зменшує їх розмір і зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС» 27.12.2024 укладено договір про надання правової допомоги № 27/12/24-01.

На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом, окрім договору про надання професійної правничої допомоги від 27.12.2024, додано протокол погодження вартості послуг, додаткову угоду №1, акт прийому-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги на суму 7000 грн.

Враховуючи критерії реальності адвокатських витрат та обсяг виконаної адвокатом роботи, розумності їхнього розміру, суд вважає, що в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на надання правової допомоги в розмірі 3000 грн.

На підставі ст.ст.525, 526, 527, 530, 610, 634, 639, 1048, 1054 ЦК України, керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 570009988 від 05.03.2021 в розмірі 30016 грн (тридцять тисяч шістнадцять гривень), що складаються із: заборгованості по кредиту в розмірі 14000 грн; відсотки за користування кредитом в розмірі 16016 грн; судові витрати у розмірі 2422,40 грн; витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», адреса місця знаходження: м.Київ, Харківське шосе, 19 офіс 2005, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 25.04.2025.

Суддя О.Ю.Горбань