Справа № 604/235/25
Провадження № 2-о/604/17/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в сел. Підволочиськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса проживання: с. Колодіївка, Тернопільський район, Тернопільська область, РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа Скалатської міської територіальної громади в особі Скалатської міської ради (юридична адреса: вул. Грушевського, 2, м. Скалат, Тернопільський район, Тернопільська область) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що встановлення даного факту необхідне йому для реалізації його спадкових прав. Заявлені вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 , яка 09 грудня 1997 року склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла на користь ОСОБА_1 , тобто на користь заявника. Спадщину після смерті баби він прийняв у встановленому законом порядку. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 відноситься земельна ділянка площею 2,8700 га із кадастровим номером :01:001:1064, яка розташована на території Колодіївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Вказану земельну ділянку ОСОБА_2 прийняла у спадщину після смерті свої матері, ОСОБА_3 , однак виготовити на своє ім`я правовстановлюючі документи не встигла. Разом із цим, коли заявник звернувся до приватного нотаріуса Тернопільськгго районного нотаріального округу Вольтера І.П. із заявою про видачу свідоцтва право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, пісдя смерті ОСОБА_2 , йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що ним не доведено, що ОСОБА_2 прийняла у встановленому законом порядку спадщину після смерті ОСОБА_3 . Зазначену постанову нотаріус мотивує тим, що як доказ прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 ним надано архівний витяг №15-14/322, виданий 26.04.2024 року архівним сектором Підгаєцької міської ради. Однак, у вказаному витягу прізвище ім`я та по-батькові особи зазначено « ОСОБА_4 », що суперечить актовому запису про смерть №11 від 12.05.199 року, в якому по-батькові зазначено « ОСОБА_5 ». Також, відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , після одруження ОСОБА_6 отримала прізвище « ОСОБА_7 », що теж суперечить зазначеному вище актовому запису про смерть, де прізвище записано « ОСОБА_8 ». З даного приводу вважає, що допущені розбіжності у документах є результатом помилки та не спростовують факту прийняття його бабою спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 .

У судове засідання заявник, будучи повідомленим про дату і час розгляду справи, не прибув, в заяві зазначачив, що просить справу слухати у його відсутності.

Представник заінтересованої особи Скалатської міської ради, у судове засідання не прибув, про дату і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Подав заяву з проханням розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина перша ст. 315 ЦПК України містить перелік юридичних фактів, які розглядає суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зробила висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 257 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, що вбачається із паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 12 червня 2000 року Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області. Із катки платника податків вбачається, що йому присвоєно вдентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Із заповіту, складеного 09 грудня 1997 року у с. Новосілка, Підгаєцього району Тернопільської області, засвідченого секретарем виконкому сільської ради вбачається, що ОСОБА_2 на випадок смерті зробила заповітне розпорядження відповідно до якого все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повним витягом з Держвного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 28 січня 2025 року №4.

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_4 , виданого 16 серпня 1958 року, батьками останньої записані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 26 березня 1963 року, 14 грудня 1948 року ОСОБА_6 , 1929 року народження, уклала шлюб із ОСОБА_11 , 1926 року народження. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

Згідно із державним актом про право приватної власності на землю серії ТР №014229, ОСОБА_12 передано у власність земельну ділянку площею 2,87 гектарів. Земельна ділянка розташована на території Колодіївської сільської ради.

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18 жовтня 2024 року вбачається, що земельна ділянка із кадастровим номером :01:001:1064, що знаходиться в селі Колодіївка Тернопільськго району Тернопільської області належить на праві власності ОСОБА_3 .

Відповідно до архівного витягу від 26.04.2024 №15-14/322, виданого архівним сектором Підгаєцької міської ради, в погосподарській книзі с. Новосілка Піддгаєцького району Тернопільської області за 1996-2000 роки записано: група господарства на 01.01.1997 року - колгосп. Відомості про членів господарства: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - голова господарства, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - мати.

Як вбачається із довідки, виданої виконкомом Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області 05 червня 2007 року №737, ОСОБА_4 , 1929 року народження та ОСОБА_3 , 1903 року народження, дійсно проживали до їх дня смерті в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Дата смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_8 . ОСОБА_1 вступив в управління спадщиною.

Із наданих суду письмових пояснень ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вбачається, що вони проживали у селі Колодіївка по сусідству із ОСОБА_3 , у якої була донька ОСОБА_2 , яка часто приїжджала провідувати матір та яку вони знали особисто. У 1996 році стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився та вона потребувала стороннього догляду, а тому переїхала проживати до доньки у село Новосілка Підгаєцького району та згодом померла. Також, у вказаних поясненнях свідки зазначили, що їм відомо про те, що ОСОБА_3 була одружена із чоловіком якого звали « ОСОБА_5 », а ОСОБА_15 була їх спільною дитиною. ОСОБА_15 , в свою чергу, була заміжня із чоловіком якого звали « ОСОБА_16 », однак з приводу правильності написання прізвища « ОСОБА_8 » чи « ОСОБА_7 » свідкам нічого не відомо.

Із словника-довідника «Власні імена людей» вбачається, що ім`я « ОСОБА_17 » також може вживатися як « ОСОБА_18 » а « ОСОБА_19 » як « ОСОБА_20 ».

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті своєї матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно із нею проживала в селі Новосілка Підгаєцького району Тернопільської області, а отже після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 фактично вступила в управління належним ОСОБА_3 майном, тобто прийняла спадщину.

На підставі наведеного, керуючись статтями 29, 1120, 1221, 1268-1270 ЦК України, статтями 293, 315, 263, 264 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: с. Колодіївка, Тернопільський район, Тернопільська область, РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа Скалатської міської територіальної громади в особі Скалатської міської ради (юридична адреса: вул. Грушевського, 2, м. Скалат, Тернопільський район, Тернопільська область) про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Б. Сидорак