Справа № 553/5659/22
Провадження № 2-с/553/46/2025
У Х В А Л А

18.04.2025м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Москаленко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,-

в с т а н о в и в :

13.02.2023 Ленінським районним судом м. Полтави виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ЖЕО №2» ПМР заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 7503,31 грн. та 248,10 грн судового збору.

16.04.2025 до Ленінського районного суду м. Полтави надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що проти видачі судового наказу вона заперечує, оскільки на момент його постановлення заборгованість за послуги з теплопостачання була частково погашена. Вважає що вимоги стягувача до неї є необґрунтованими та безпідставними, і наразі між сторонами існує спір про право, розгляд якого можливий лише за правилами позовного провадження. З судовим наказом вона ознайомилась лише 10.04.2025, жодних повідомлень від суду вона не отримувала.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною 3 статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відтак, проаналізувавши обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу підлягає задоволенню, оскільки спірний наказ видано без урахування всіх обставин, що мають значення, тобто між сторонами існує спір про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2012 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право, та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Отже, існує спір, який підлягає розгляду судом у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Згідно з ч.2 ст. 164 ЦПК України у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачам позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового

наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу - задовольнити.

Скасувати судовий наказ, виданий Ленінським районним судом м. Полтави 13.02.2023 у справі №553/5659/22, провадження №2-н/553/88/2023, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ЖЕО №2» ПМР заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 7503,31 грн. та 248,10 грн судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави В. В. Москаленко