Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/377/25
Провадження № 2/935/109/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем Криворучко Я.В., росзглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулися до суду із позовом у якому просять суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 79454867 в розмірі 20184 грн. 00 коп.; та судові витрати.

В обґрунтування позову вказує, що 29 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_1 уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 79454867. За умовами якого відповідачу надано позику у розмірі 6 000 грн.

Договір підписано електронним підписом боржника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на мобільний номер відповідача. Кошти за умовами договору передаються на банківський картковий рахунок позичальника.

Вказує, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги до боржника за вказаним вище договором позики перейшло до позивача.

Так, зазначає, що відповідно до реєстру боржників №27 від 19.07.2024 року до договору факторингу 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 20184 грн. з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14184 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином вказує, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань за укладеним вище договором щодо повернення кредиту, сплати відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, право стягнення на яку набув позивач. У зв`язку з чим, з метою відшкодування заборгованості звернулися до суду з цим позовом.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 25.02.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_1 ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав, про що свідчить повідомлення за № 06 102 347 180 21 про вручення поштового відправлення з поміткою працівника пошти, вручено особисто. Відзиву, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики №79454867. Міститься відмітка про його підпис одноразовим електронним ідентифікатором.

За умовами договору сума позики становить 6 000, 00 грн. Позика надається строком 30 днів, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 2,5 % в день. Дата повернення позики 29.03.2024.

Відповідно до п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

Відповідно до змісту договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та з урахуванням додаткової угоди від 28.07.2021, 13.06.2022,19.07.2024, акт прийому передачі 19.07.2024 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) слідує, що фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 27 від 19.07.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року слідує, що відповідач ОСОБА_1 вказаний боржником за договором позики № 79454867, розмір боргу становить 20 184,00 грн., з яких: 6 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14184,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №79454867 від 29.02.2024 року за період з 19.07.2024 по 31.12.2024, станом на 31.12.2024 заборгованість ОСОБА_1 за даним договором складає 20184,00 грн. (6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу + 14184,00 грн. сума заборгованості за відсотками).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Звертаючись з позовом, ТОВ «ФК «Євпорейська агенція з повернення боргів» посилалось на те, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 79454867 від 29.02.2024 утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути як правонаступник кредитора у спірних правовідносинах.

На підтвердження позовних вимог позивачем було долучено копія Договору позики з додатком №1, копія Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, додаткові угоди до договору факторингу за № 2 від 28.07.2021, № 7 від 13.06.2022, № 31 від 19.07.2024, акт прийому передачі Реєстру Боржників № 27 від 19.07.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, Витяг з Реєстру боржників № 27 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 датований 19.07.2024, розрахунки сум заборгованості за періоди з 19.07.2024 по 31.12.2024.

Отже надані позивачем докази підтверджують укладення кредитного договору з ОСОБА_1 .

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача.

Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77 - 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7статті 81 ЦПК України).

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З наданого позивачем до позовної заяви переліку доданих до позовної заяви на підтвердження переходу права грошової вимоги документів було долучено лише Акт прийому-передачі Реєстру Боржників №27 за договором факторингу, який датований цією ж датою що і Витяг з Реєстру боржників №27 до договору факторингу.

Інших додатків, вказаних у договору факторингу, матеріали справи не містять.

Відповідно до Реєстру боржників №27 до Договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Також, між первинними кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу, відповідно умов яких Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а Клієнт відступити Фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (п. 1.1).

Договір містить перелік додатків: Додаток № 1 форма реєстру Боржників; Додаток № 2 форма Акту прийому-передачі Реєстру Боржників; Додаток № 3 форма Повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, Додаток № 4 форма Акту прийому - передачі Документації; Додаток № 5 форма надання інформації з реєстру Боржників в електронному вигляді; Додаток №6 форма Акту прийому передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді.

З наданого позивачем до позовної заяви переліку доданих до позовної заяви на підтвердження переходу права грошової вимоги документів було долучено лише Акт прийому-передачі Реєстру Боржників №27 за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року датований 19.07.2024; реєстр боржників № 27 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 датований 19.07.2024.

Інших додатків, вказаних у договорі факторингу, матеріали справи не містять.

Акти прийому-передачі Реєстрів Боржників № 27 за договором факторингу та Витяг з Реєстру боржників № 27 до договором факторингу не засвідчує перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Згідно із Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 27 за договором факторингу убачається, що клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр Боржників № 27 від 19 липня 2024 року кількістю ____, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактора стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей, тобто в самих Актах прийому-передачі Реєстру Боржників взагалі відсутня кількість Реєстру Боржників.

З витягу з Реєстру боржників № 27 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 убачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить згідно кредитного договору, разом з тим, згідно наданого позивачем розрахунку убачається, що заборгованість у заявленій товариством сумі розрахована за певний період це може свідчити про те, що станом на час підписання реєстру боржників за ОСОБА_1 не може рахуватися заборгованість у вказаній сумі.

Отже, із умов договору вбачається, що сторони погодили умови переходу права вимоги від Клієнта до Фактора, проте, позивачем не надано доказів щодо набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями відповідача за договором перед первинним кредитором у зв`язку з укладенням договору факторингу між первинними кредиторами та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком, на підтвердження права грошової вимоги позивача до відповідача та щодо визначеного ним у позовній заяві розмірів заборгованості за договором.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком чи фінансовою установою суд враховує те, що вони є професійними учасниками ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до них висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком чи фінансовою установою є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором.

Крім того, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором позики, а відповідач ці кошти отримав.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.

Наявні в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором містить інформацію про те, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором за вказаний періоди.

Однак вказаний розрахунок заборгованості не містить відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитного договору, який б дозволив суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань).

Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеним кредитним договором позивачем суду не надано.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати за договором факторингу.

З огляду на вказане вище суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене вище на підставі ст.ст. 512,526, 1046, 1049,1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265-268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 79454867 від 29.02.2024 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30 м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО