ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/793/25 Справа № 220/711/24 Суддя у 1-й інстанції - Фалін І.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №220/711/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Каратиш Юлія Валеріївна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2024 року,

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Каратиш Ю.В., звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі по тексту ГУ ПФУ в Донецькій області) стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2021 року, виданого приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області. Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої пенсії, яка не була одержана за життя спадкодавцем в сумі 45959,40 гривень, належної спадкодавцю на підставі листа Відділу обслуговування громадян №18 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Донецькій області № 0500-1804-8/89815 від 21.10.2021 року.

11 квітня 2023 року позивач за допомогою веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась до ГУ ПФУ України в Донецькій області з питанням не виплати їй недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини.

Листом від 03 травня 2023 року відповідачем була надана відповідь позивачу, в якій зазначено, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 розрахована згідно ч.1 ст. 46

Закону №1058 та згідно Порядку №1165 відповідачем проведено виплату недоотриманої пенсії в листопаді 2022 року в розмірі 530 гривень та в грудні 2022 року в розмірі 2,18 гривень, залишок пенсійних виплат за минулий період становить 43648,42 гривень. Однак, позивач зазначає, що вказаний залишок недоотриманої пенсії не відповідає дійсності, оскільки 45 959,40 гривень сума недоотриманої пенсії зазначена в свідоцтві про право на спадщину за законом (530,00 грн. + 2,18 грн.) виплачені суми недоотриманої пенсії = 45427,22 гривень. Також в листі відповідача зазначено, що сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат буде визначена в бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік після його затвердження. Відповідачем заборгованість так і не була сплачена, тому позивач 29 січня 2024 року знову за допомогою веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з питанням не виплати залишку заборгованості з недоотриманої пенсії за життя її матері. Листом від 19 лютого 2024 року відповідачем була надана відповідь позивачу, в якій зазначено, що сума, окрім раніше виплачених відповідачем позивачу сум недоотриманої пенсії, також виплачено в липні 2023 року розмірі 557,32 гривень, у вересні 2023 року в сумі 2093 гривень, у жовтні 2023 року у розмірі 1303 гривень, у листопаді 2023 року - 4,10 гривень та у грудні 2023 року - 0,62 гривень. Отже, відповідачем за два роки в загальному розмірі було виплачено 4490,22 гривень. Також, із зазначеного листа слідує, що сума недоотриманої пенсії матері позивача, що увійшла до складу спадщини облікована в Головному управління в розмірі 44180,66 гривень, а не в розмірі 45959,40 гривень, як зазначено в свідоцтві про право на спадщину за законом.

В подальшому позивач втретє за допомогою веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області. Листом від 10 квітня 2024 року відповідачем була надана відповідь позивачу, в якій зазначено, що пенсія померлій ОСОБА_2 не виплачувалась з 01 квітня 2017 року, проте недоотримана пенсія розрахована з 21 жовтня 2018 року по 31 серпня 2020 року згідно ч. 1 ст. 46

Закону №1058. Довідку про суму недоотриманої пенсії за весь період починаючи з 01 квітня 2017 року відповідач відмовився надавати, мотивуючи тим, що пенсійна справа ОСОБА_2 закрита з 01 вересня 2020 року у зв`язку з її смертю та проведення будь-яких операцій по пенсійній справі неможливе. В цьому ж листі відповідач вказав, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 21.10.2018 по 31.08.2020 складає 44180,60 гривень. А станом на 01 квітня 2024 року залишок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 з урахуванням вже виплачених сум становить 39690,38 гривень.

Позивач не погоджується з діями відповідача, щодо зменшення як періоду за який розраховувалася сума недоотримана пенсії за життя її матері, так і зменшення розміру недоотриманої суми в порівнянні з тією, що зазначена в свідоцтві про право на спадщину за законом, та не виплати суми по свідоцтву та вважає їх протиправними, оскільки суми пенсії які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

У зв`язку з викладеним просить суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо невиплати в повному обсязі нарахованої недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 за період з 21.10.2018 по 31.08.2020 в розмірі 39690,38 гривень; визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо невиплати недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 року по 20.10.2018 року; зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити позивачу заборгованість з недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 21.10.2018 року по 31.08.2020 року в розмірі 39690,38 гривень; зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити позивачу заборгованість з недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 року по 20.10.2018 року; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Каратиш Ю.В. до ГУ ПФУ в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії задоволено. Визнано дії ГУ ПФУ України в Донецькій області щодо невиплати в повному обсязі нарахованої недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 21 жовтня 2018 року по 31 серпня 2020 року в розмірі 39690,38 гривень та за період з 01 квітня 2017 року по 20 жовтня 2018 року протиправними. Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 21 жовтня 2018 року по 31 серпня 2020 року в розмірі 39 690,38 гривень в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 1228. Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2017 року по 20 жовтня 2018 року в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Донецькій області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, відповідно матеріалів електронної справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області та отримувала пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.04.2017 року на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Пенсійна справа знята з обліку з серпня 2020 року у зв`язку зі смертю пенсіонера. З огляду на наведене, пенсія ОСОБА_2 за період з квітня 2017 року по серпень 2020 року не нараховувалася та не виплачувалась. Звертає увагу, що дослідження питання правомірності дій Головного управління, які полігають у призупиненні виплати пенсії ОСОБА_2 , не було предметом спору у даній справі. ОСОБА_2 за поновленням виплати пенсії не зверталася. При наданні відповіді за запит нотаріуса суму недоотриманої пенсії померлого пенсіонера було визначено за три роки від дня звернення нотаріуса по місяць смерті відповідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в сумі 45 959,40 гривень. За наслідком розгляду заяви позивача від 22.10.2021 року недоотримана пенсія померлої була розрахована відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058 за період з 21.10.2018 року по 31.08.2020 року та склала 44 180,60 гривень. Нараховані кошти були обліковані Управлінням та виплачувались на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10.11.2021 року №1165. Відповідно порядку №1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень: в листопаді 2022 року 530 гривень, в грудні 2022 року 2,18 гривень, в липні 2023 року 557,32 гривень, у вересні 2023 року 2093 гривень, у жовтні 2023 року 1 303 гривень, у листопаді 2023 року 4,10 гривень, у грудні 2023 року 0,62 гривень. Залишок недоотриманої пенсії на теперішній час складає 39690,38 гривень. Пенсія за період з 01.04.2017 року по 20 жовтня 2018 року ОСОБА_2 за життя не нараховувалась, і не входить до складу спадщини.

Посилається, що ГУ ПФУ в Донецькій області діяло відповідно чинного законодавства, що не враховано судом першої інстанції, тому рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2024 року підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ГУ ПФУ в Донецькій області підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, з урахуванням вже виплачених сум пенсії, в розмірі саме 39 690, 38 гривень, нарахованої пенсіонеру ОСОБА_2 і не виплаченої їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.10.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1228, тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту. Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в цій частині.

Також встановивши, що позивач має право на спадкове майно у вигляді пенсії за віком своєї матері ОСОБА_2 , що є власністю позивача в порядку спадкування за законом, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останньою за життя за період з 01.04.2017 року по 20.10.2018 року, яка також є власністю позивача в порядку спадкування, шляхом зобов`язання відповідача виплати позивачу за вказаний період недоотриману пенсію, що належала її матері.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 19 жовтня 2021 року Великоновосілківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк в Україні померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Майшмаз С.Ф. 21.10.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №1228 спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, яка не була одержана спадкодавцем в сумі 45 959,40 гривень належної спадкодавцеві на підставі листа Відділу обслуговування громадян №18 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 0500-1804-8/89815 від 21.10.2021 року.

Згідно листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 03.05.2023 року № 7876-7484/Н-02/8-0500/23 позивача було повідомлено, що її звернення від 11.04.2023 року № ВЕБ-05001-Ф-С-23-072655, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та повідомлено, що 22.10.2021 року ОСОБА_1 подано до Головного управління заяву №1358 про виплату недоотриманої пенсії внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 розрахована з урахуванням ч.1 ст. 46 Закону №1058 за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, де датою звернення є день надання спадкоємцем заяви від 05.08.2021 про виплату недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, з усіма необхідними документами. Згідно Порядку № 1165 управлінням проведено виплату недоотриманої пенсії в листопаді 2022 року в розмірі 530,00 грн. та в грудні 2022 року в розмірі 2,18 грн. в межах бюджетних призначень. Залишок пенсійних виплат за минулий період становить 43648,42 грн.

Відповідно листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 19.02.2024 року № 3661-2036/Н-02/8-0500/24 позивача було повідомлено, що її звернення на веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.01.2024 року № ВЕБ-05001-Ф-С-24-016083, яке зареєстроване за №2036/Н-0500-24 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та повідомлено, що 22.10.2021 року ОСОБА_1 подано до Головного управління заяву №1358 про виплату недоотриманої пенсії внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 розрахована з урахуванням ч.1 ст. 46 Закону №1058 за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, де датою звернення є день надання спадкоємцем заяви від 22.10.2021 року про виплату недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, з усіма необхідними документами. Суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , що увійшла до складу спадщини обліковано управлінням в розмірі 44 180,60 гривень. Відповідно до Порядку №1165, в межах бюджетних призначень ОСОБА_1 проведено виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка увійшла до складу спадщини, на поточний рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк»: у листопаді 2022 року в сумі 530,00 грн., у грудні 2022 року в сумі 2,18 грн., у липні 2023 року в сумі 557,32 грн., у вересні 2023 року в сумі 2093,00 грн., у жовтні 2023 року в сумі 1303,00 грн., у листопаді 2023 року в сумі 4,10 грн.,

у грудні 2023 року в сумі 0,62 грн. Таким чином, на теперішній час, залишок недоотриманої пенсії склав 39 690,38 гривень. Залишок заборгованості обліковано в Головному управлінні та буде виплачено на умовах окремого порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень.

Згідно листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.04.2024 року № 7522-6230/Н-02/8-0500/24 позивача було повідомлено, що її звернення на веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.03.2024 року № ВЕБ-05001-Ф-С-24-047199, яке зареєстроване за № 6230/Н-0500-24 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та направлено ОСОБА_1 копію свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.04.2024 року № 8394-6231/Н-02/8-0500/24 позивача було повідомлено, що її звернення від 14.03.2024 року №ВЕБ-05001-Ф-С-24-047206, яке зареєстроване за вх. №6231/Н-0500-24 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та повідомлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в Управлінні та отримувала пенсію за віком, призначену

відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове

державне пенсійне страхування» як внутрішньо переміщена

особа. За матеріалами електронної пенсійної справи виплата пенсійних коштів проведена по 31.03.2017. З 01.04.2017 виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено на підставі ст. 12 Закону України від 20.10.2014 року № 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». За життя ОСОБА_2 пенсія з квітня 2017 року по серпень 2020 року не нараховувались, так як за поновленням виплати пенсії вона не зверталась. Головним управлінням розглянуто заяву ОСОБА_1 від 22.10.2021 року за №2210 на виплату недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 . Недоотримана пенсія померлої ОСОБА_2 розрахована відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058 за період з 21.10.2018 року по 31.08.2020 року та складає 44 180,60 гривень. Нараховані кошти обліковані Головним управлінням та виплачуються на умовах окремого Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень. Протягом 2022-2023 років ОСОБА_1 виплачено заборгованість по недоотриманій пенсії в розмірі 4 490,22 гривень. Станом на 01.04.2024 року залишок недоотриманої пенсії за померлу становить 39690,38 гривень. Враховуючи, що пенсійна справа ОСОБА_2 закрита з 01.09.2020 року у зв`язку з її смертю та проведення будь-яких операцій по пенсійній справі неможливе, тому надати довідку про суму недоотриманої пенсії за весь період, починаючи з 01.04.2017 року немає можливості.

Таким чином, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Конституцією України (ст. 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому випадку належить застосовувати ст. 1227 ЦК України.

Згідно ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України №1058-ІУ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Окрім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Під час судового розгляду справи суд першої інстанції встановив, що сума невиплаченої пенсії померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за період з 21 жовтня 2018 року по 31 серпня 2020 року, з урахуванням виплачених сум, складає 39 690 ,38 гривень.

Відповідач, на підтвердження правомірності своїх дій посилається на положення ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Відповідно пп.2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера.

При оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набула всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого вона набула є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повністю узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Суд першої інстанції правильно відхилив доводи відповідача, які ґрунтуються на частині 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Окрім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч.2 та 3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування положень ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) вказано, що «тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини, їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі №225/804/22.

Отже, припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємиця ОСОБА_3 , відповідно до положень статті 1227 ЦК України, має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний виплатити позивачу недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2017 року по 20 жовтня 2018 року в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 16 квітня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста