Справа № 541/845/21
Номер провадження 2-др/541/6/25
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
11 квітня 2025 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Городівського О.А.
за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,
відповідача ОСОБА_1 , та його представника, адвоката - Чернюка В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача, адвоката Процая Володимира Миколайовича про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю,
Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 03 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

02 квітня 2025 року представник позивача по первісному позову ОСОБА_2 адвокат Процай В.М. звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, в частині вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу. Просив поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з його перебуванням на лікуванні та стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 87285,00 гривень. На підтвердження розміру витрат правничої допомоги надав договори про надання правової (правничої) допомоги від 13.03.2021, 20.12.2023, додаткову угоду про гонорар та фактичні витрати №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №07 від 13.03.2021, описи робіт виконаних адвокатом. В заяві вказував, що розмір правової допомоги становить 87285,00 грн. В судових дебатах представником відповідно до ст. 141 ЦПК України, було зроблено відповідну заяву про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу.

ОСОБА_2 та її представник Процай В.М. в судове засідання не з`явилися. Представник в наданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 та його представник, адвокат Чернюк В.Д. вважали, що розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката в заявленій сумі не відповідає часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу таких послуг та принципам розумності, співмірності та пропорційності, просили зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Представник зазначив, що заяву про ухвалення рішення ними не отримано, що є порушенням ст. 49 ЦПК України, відповідно до якої передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Крім того, заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення правничої допомоги подана з порушенням строків встановлених ст. 141 ЦПК України.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2, ч..5, ч. 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Положеннями ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 справа № 755/9215/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність, а й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В ході судового розгляду представник позивача до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про намір звернутися і з клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та подав відповідну заяву із розрахунком судових витрат на суму 87285,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу була подана представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Процай В.М. 02.04.2025, після закінчення п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення (03.03.2025), однак представником надані докази про його перебування на стаціонарному лікуванні в період з 06.03.2025 по 19.03.2025, а далі на амбулаторному лікуванні в період з 24.03.2025 по 28.03.2025, отже з урахуванням наведеного підстав для залишення без розгляду заяви немає та заява про поновлення пропущеного строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Щодо не направлення сторонам копії заяви та доданих до неї документів з урахуванням положень ст. 49 ЦПК України, то дана заява направлена в електронній формі через електронний кабінет Верещаці О.О. (а.с. 236). Крім того, ненадання копії заяви про ухвалення додаткового рішення іншій стороні не означає, що остання була позбавлена можливості заперечити проти розміру витрат, про відшкодування яких ставиться питання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 29.07.2020 року у справі № 2033/5916/12.

При зверненні до суду із позовною заявою представник позивача вказував, що попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу складає 15000,00 грн. Очікувані судові витрати зазначав в розмірі 1500,00 грн за 1 год. Згідно опису робіт адвокатом зазначено кількість витраченого часу 49,83 год. Також відповідно до п. 3.3 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 13.03.2021 сторони домовились, що вартість однієї години роботи адвоката для визначення розміру гонорара складає 1500 грн а відповідно до п. 3.3 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2023 вартість однієї години роботи адвоката для визначення розміру гонорара складає 2000 грн.

Щодо не надання представником позивача квитанції про оплату наданих послуг, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Верховним Судом у постанові від 20.10.2021 №757/29103/20-ц сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 87285,00 грн., що підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги від 13.03.2021, додатковою угодою про гонорар та фактичні витрати №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №07 від 13.03.2021, договором про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2023, описи робіт виконаних адвокатом.

На думку суду, зазначені витрати на послуги адвоката завищені, не є співмірними із наданими послугами, так як є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами та критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, тому зазначена сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню .

Суд вважає достатньою суму на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., що є співмірним із витратами на правничу допомогу відповідача по первісному позову.

Оскільки при ухваленні судом рішення, не вирішено питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу понесених позивачем, тому суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі по 20000 гривень 00 копійок.

Керуючисьст.133,141,142, 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача, адвоката Процая Володимира Миколайовича про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Поновити представнику позивача, адвокату Процаю Володимиру Миколайовичу строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю.

Заяву представника позивача, адвоката Процая Володимира Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правову (правничу) допомогу задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , витрати на правничу допомогу в розмірі по 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 16 квітня 2025 року.

Суддя О. А. Городівський