Справа № 444/2237/23 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В. Є.
Провадження № 22-ц/811/3790/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю апелянта ОСОБА_1 , представника апелянта Огородник І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Огородник Іванни Ігорівни на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 серпня 2023 року в складі судді Мікули В.Є., у справі за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нове життя» про визнання права власності на нерухоме майно, -

встановив:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача с/г ТОВ «Нове життя», в якому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно: будівлю склад тракторної бригади, позиція 1, площею 275,5 кв.м. та будівлю тракторні гаражі, позиція 2, площею 1425,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обгрнутовані тим, що 08.09.2008 ОСОБА_3 уклав: договір купівлі-продажу майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Нове життя» з ОСОБА_2 на суму 649 гривень 00 коп.; договір купівлі-продажу майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Нове життя» з ОСОБА_4 на суму 82 гривні 00 коп.; договір купівлі-продажу майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Нове життя» з ОСОБА_5 на суму 1460 гривень 00 коп.; договір купівлі-продажу майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Нове життя» з ОСОБА_6 на суму 1589 гривень 00 копійок; договір купівлі-продажу майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Нове життя» з ОСОБА_7 на суму 8616 гривень 00 коп..

08 вересня 2008 року загальними зборами власників майнових паїв Колективного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» ОСОБА_3 виділено у власність в натурі майновий пай, а саме будівлю тракторних гаражів (позиція 2) по АДРЕСА_1 , що стверджується протоколом № 1 від 08.09.2008. В цей же день, 08.09.2008, підписано акт приймання передачі майна. Згідно із даним актом ОСОБА_3 передано будівлю тракторних гаражів (позиція 2) по АДРЕСА_1 , вартістю 5008,00 грн.

Виділення майна пайового фонду відбулося на підставі договорів купівлі-продажу майнових паїв.

Однак, позивач не виготовив свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства на його ім`я на підставі договорів купівлі-продажу майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства, що стверджується довідками КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 04.04.2023р. №1415, 1416.

Позивач звертався до державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо реєстрації речового права на нерухоме майно, однак в реєстрації було відмоволено.

Оскільки ОСОБА_3 використовує дану будівлю і має всі правовстановлюючі документи, просив позов задовольтнити.

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 25 серпня 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно: будівлю склад тракторної бригади, позиція 1 площею 275,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно: будівлю тракторні гаражі, позиція 2 площею 1425,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особи, які не брали участі у справі, однак вважають, що оскаржуваним рішенням суд вирішив про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Апелянти зазначають, що є співвласниками пайового фонду майна СГ ТОВ «Нове життя», що підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, майновий сертифікат серії ЛВ №000001 від 02.07.2024, виданий на ім`я ОСОБА_1 та Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, майновий сертифікат серії ДВ №IV086115 від 17.06.2003, виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Вказують, що власники майнових паїв є співвласниками пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства і володіють, користуються та розпоряджаються цим майном на праві спільної часткової власності.

До пайового фонду майна СГ ТОВ «Нове життя» належать, серед іншого, також склад тракторної бригади, поз. 1, площею 275, 5 кв.м. та будівля тракторних гаражів, поз. 2, площею 1425, 3 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується Переліком майна пайового фонду та соцкультпобуту ТОВ «Нове життя», затверджене зборам власників майнових паїв с/г ТОВ «Нове життя», пп. 92 та 93, відповідно (Виписка з Протоколу №3 Зборів власників майнових паїв від 13.04.2003 р. та Протокол N?5 Зборів власників майновий паїв с/г ТОВ «Нове життя» від 19.10.2003 р., а також Перелік майна пайового фонду та соцкульпобуту с/г ТОВ «Нове життя».

Оскаржуваним судовим рішенням зі складу пайового фонду майна СГ ТОВ «Нове життя» виведено вищевказане нерухоме майно на користь позивача ОСОБА_3 , який ніколи не був власником пайового фонду майна сільськогосподарського підприємства, оскільки майнового сертифікату не отримував.

Більше того, вартість вказаного нерухомого майна насправді значно перевищує вартість придбаних ОСОБА_3 майнових паїв, а оскаржуване рішення ухвалено на підставі недостовірних доказів - протоколу зборів та актів приймання-передачі, в яких вартість зазначеного майна умисно суттєво занижена.

Таким чином, рішення суду про визнання права власності за ОСОБА_3 на спірне нерухоме майно, яке входить до пайового фонду майна СГ ТОВ «Нове життя», безпосередньо впливає на права, свободи та інтереси кожного із апелянтів, як співвласників пайового фонду майна СГ ТОВ «Нове життя», протиправно, зменшуючи належний їм пайовий фонд майна СГ ТзОВ «НОВЕ ЖИТТЯ», позбавляючи апелянтів такої власності на користь особи, яка ніколи співвласником пайового фонду не була.

Постановляючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції не врахував, що позивач ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) не отримував, за видачею свідоцтва на підставі укладених договорів до сільської ради не звертався, що підтверджується лисом Добросинсько-Магерівської сільської ради №1631 від 22.11.2024. Майнові сертифікати відчужувачів сільською радою не анульовувалися, зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства не вносилися.

Факт відсутності у ОСОБА_3 правовстановлюючого документу - майнового сертифікату з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, підтверджується також наявними у матеріалах справи рішеннями державного реєстратора №66852278 та №66852278 від 20.03.2023 про відмову у проведенні реєстраційних дій.

На переконання апелянтів, позивач ОСОБА_3 права власності, ні на майновий пай члена СГ ТОВ «Нове життя», ні на спірне нерухоме майно не набув.

Крім цього, застосовуючи норму ст. 392 ЦК України, суд першої інстанції не врахував, що стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Оскільки ОСОБА_3 права власності на майновий пай не набув, підстави для захисту цього права в судовому порядку відсутні.

Звертають увагу на те, що подані ОСОБА_3 письмові докази, а саме Протокол №1 Загальних зборів власників майнових паїв КСП «Нове Життя» від 08.09.2008 р. (а.с. 32) , акт прийому-передачі (а.с. 33) та додаток до акту (а.с. 34) є недостовірними. Вказана в них вартість тракторних гаражів 5008 грн. в більш як десять разів є нижчою фактичної вартості вказаного майнового паю. Очевидно, що вказавши реальну вартість майна, ОСОБА_3 не міг претендувати на нього, оскільки придбаних ним паїв на суму 12342,00 грн. є недостатньою для отримання у власність майна вартістю 61111,00 грн.

Тому вважають, що висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають дійсним обставинам справи, так як всупереч ст. 79 ЦПК України, грунтуються на поданих позивачем недостовірних доказах.

Долучені до матеріалів справи протоколи №1 Загальних зборів власників майнових паїв КСП «Нове життя» від 08.09.2008 не відповідають встановленим положенням щодо необхідної кількості співвласників при вирішенні питання про виділ майна в натурі. На загальні збори 08.09.2008 всі співвласники майнових паїв не запрошувалися, про такі збори співвласники повідомлені не були.

Таким чином, вказані протоколи, є протоколами зборів частини співвласників та не є рішенням загальних зборів всіх співвласників майнових паїв про надання згоди на виділення в натурі нерухомого майна ОСОБА_3 , а відтак, не можуть бути підставою для виділення такого майна позивачеві.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, не врахував, що лише в разі неможливості досягнення згоди всіма співвласниками на виділення майнового паю у натурі, спір може бути вирішений судом.

Зауважують, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не дослідив подану позивачем технічну документацію на об`єкти нерухомого майна та не врахував, що до складу таких протиправно включено також інші обєкти, які йому взагалі не передавались.

На підставі оскаржуваного судового рішення ОСОБА_3 протиправно зареєстрував за собою право власності не тільки на об?єкт, який був предметом позову - склад тракторної бригади площею 275.5 кв.м., але також і на водонапірну башню, площадку для зберігання с/г інвентаря та площадку для зберігання техніки. Копія Витягу з ДРРП додається. На підставі зазначеного ОСОБА_3 намагається отримати в користування земельну ділянку значно більшої площі, яка знаходиться також і під цими об?єктами.

Окрім того, апелянти звертають увагу на те, що позивачем формальо визначено склад сторін у справі, між якими відсутній спір. При цьому, з клопотанням про залучення в якості відповідачів співвласників майна реорганізованого КСП не звертався. Таким чином, заявивши позов про визнання права власності на майно, яке входить до складу пайового фонду, що знаходиться у спільній частковій власності, інших співвласників до участі у справі не залучив, тим самим не визначив належний склад сторін, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Просять скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 то СГ ТОВ «Нове життя» відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу, сторона позивача висловила заперечення щодо доводів апеляційної скарги. Зазначає, що заявлені вимоги та аргументи в апеляційній скарзі можуть бути предметом розгляду іншого судового провадження, а саме оскарження рішень, дій чи бездіяльності загальних зборів СГ ТОВ «Нове життя» в межах даної справи розглядатись не можуть. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, в обґрунтування надали пояснення, аналогічні доводам скарги.

Інші часники справи в судове засідання не прибули, представник позивача Лепех М.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю в іншому судовому процесі, а саме о 10 год. 40 хв. 15.04.2025 в Залізничному районному суді м. Львова.

Розглядаючи клопотання адвоката Лепеха М.М. про відкладення розгляду справи, колегія суддів звернула увагу на те, що до клопотання адвокат долучив Витяг із списку справ, призначених до розгляду Залізничним районним судом м. Львова, де зазначено про призначення справи до розгляду 09.04.2025, натомість дана справа призначена до розгляду апеляційним судом ухвалою від 03 березня 2025 року, судову повістку про виклик позивач ОСОБА_3 отримав 29.03.2025, відтак взявши до уваги те, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про відкладення розгляду справи відмовлено, вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, що з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з такого.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог. Зокрема, врахував те, що виділення майна пайового фонду відбулося на підставі укладених договорів купівлі-продажу майнових паїв. Однак, зважаючи на те, що позивачем не було виготовлено свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства на його ім`я, на підставі договорів купівлі-продажу майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства, вважав, що його право може бути захищене судом.

При цьому, суд врахував положення ст.392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оцінюючи зібрані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволдення позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує таке.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 08.09.2008 ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Нове життя» з ОСОБА_2 на суму 649 гривень 00 коп. (а.с.18); договір купівлі-продажу майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Нове життя» з ОСОБА_4 на суму 82 гривні 00 коп. (а.с.16); договір купівлі-продажу майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Нове життя» з ОСОБА_5 на суму 1460 гривень 00 коп. (а.с.12); договір купівлі-продажу майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Нове життя» з ОСОБА_6 на суму 1589 гривень 00 копійок (а.с.14); договір купівлі-продажу майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Нове життя» з ОСОБА_7 на суму 8616 гривень 00 коп. (а.с.10).

Договори укладені у простій письмовій формі.

Належність майнового паю продавцям підтверджувалась Свідоцтвами про право власності на майновий пай (а.с. 11, 13, 15, 17, 19).

Позивачем надано суду Протокол №1 від 08 вересня 2008 року загальних зборів власників майнових паїв Колективного сільськогосподарського підприємства «Нове життя», яким ОСОБА_3 виділено майно в натурі на суму 5008 грн. на підставі пред`явлених ним договорів купівлі-продажу майнових паїв. Перелік майна, яке передається у власність ОСОБА_3 тракторні гаражі, вартістю 5008 грн. (а.с. 32).

Актом приймання-передачі від 08 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та СГ ТзОВ «Нове життя» засвідчено передачу у власність об`єкта нерухомості на підставі договорів купівлі-продажу (а.с.33).

Також, позивачем надано суду інший протокол №1 від 08 вересня 2008 року загальних зборів власників майнових паїв Колективного сільськогосподарського підприємства «Нове життя», за змістом якого ОСОБА_3 виділено та передано майно в натурі на суму 6103 грн. на підставі пред`явлених ним договорів купівлі-продажу майнових паїв. Перелік майна, яке передається у власність ОСОБА_3 склад тракторної бригади, вартістю 3103 грн. (а.с. 41).

Актом приймання-передачі від 08 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та СГ ТзОВ «Нове життя» засвідчено передачу у власність об`єкта нерухомості на підставі договорів купівлі-продажу (а.с. 42).

В свою чергу, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Г.Вненкевич №66852278 та №66852356 від 20 березня 2023 року у проведенні реєстраційних дій за заявами від 14.03.2023 за реєстраціними номерами 54474069 та 54474331 відмовлено, з підстав неможливості встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме не подання для державної реєстрації: 1) свідоцтва про право власностіна майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом кервіника такого підприємства та печаткою (а.с. 53).

Відповідно до довідки КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 04.04.2023р. № 1415 реєстрація права власності будівлі - склад тракторної бригади, позиція -1, по АДРЕСА_1 , не проводилася (а.с. 51).

Також, згідно із довідкою КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 04.04.2023р. № 1416 реєстрація права власності будівлі - тракторні гаражі, позиція -2, по АДРЕСА_1 , не проводилася (а.с. 52).

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на будівлю склад тракторної бригади, позиція 1, площею 275,5 кв.м. та будівлю тракторні гаражі, позиція 2, площею 1425,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , позивач стверджував, що на момент виділення майна, відмітки підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом кервіника такого підприємства та печаткою не вимагалося, а на сьогоднішній день таку відмутку поставити неможливо, оскільки майно виділялося на підставі договорів купівлі-продажу майнового паю.

Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів враховує таке.

Згідно із частиною 1 статті 7 Закону України від 14.02.1992 № 2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (далі - Закон № 2114-ХІІ), об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Указом Президента України від 29.01.2001 № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» передбачено розробку та здійснення комплексу організаційних заходів щодо: уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, з урахуванням майна, що призначалося, але не використано для погашення заборгованості зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв`язку зі списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства; визначення розмірів паїв колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, що не були ними одержані в натурі, грішми або цінними паперами при припиненні членства (далі - паї), а також встановлення осіб, які є їх власниками; запровадження документального посвідчення права власності на паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати); забезпечення вільного здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину; виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об`єктів зі складу майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників стосовно майна. У зв`язку з цим забезпечено утворення комісій з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки.

Згідно із пп. 8, 9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 № 62 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.04.2001 № 305/5496), чинному на час виникнення спірних відносин, кожен із співвласників має право скористатися своїм паєм в один із таких способів: об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новоствореної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами 1, 2 статті 358 цього Кодексу, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частина 1 статті 364 цього ж Кодексу передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

В силу частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частини 1 статті 182 цього Кодексу).

Як передбачено пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства громадянин має право на пай натурою, грішми або цінними паперами. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 129/4248/13-ц зазначено, що член КСП має право вимагати виділення майнового паю, а підприємство вирішувати питання про його склад, структуру і спосіб виділення. Законодавством передбачено дотримання прав та інтересів обох сторін під час видачі-отримання майнового паю в разі виходу громадянина з КСП.

У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Оскільки майно колективних сільськогосподарських підприємств належить на праві спільної часткової власності його членам, а тому його співвласники здійснюють свої права за спільною згодою і жоден з співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників, рішення щодо виділення в натурі частки з майна повинно прийматися на загальних зборах співвласників одностайно.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 132/2483/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 131/475/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 527/1436/15-ц.

Аналіз указаних норм матеріального права та правових висновків дає підстави для висновку, що: власники майнових паїв реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства є співвласниками пайового фонду майна підприємства. Вказане майно належить їм на праві спільної часткової власності відповідно до ступеня трудової участі кожного в діяльності реорганізованого підприємства; право члена колективного сільськогосподарського підприємства на майновий пай засвідчується відповідним документом - майновим сертифікатом. Це право не пов`язується з конкретним майном і залишається до його виділення у натурі; кожний із членів підприємства має право, крім іншого, отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд, відчужити пай будь-яким способом; питання про виділення конкретного майна в натурі окремим співвласникам (групам співвласників) вирішується виключно рішенням зборів співвласників, яке оформляється протоколом цих зборів; на підставі рішення зборів співвласників підприємство-правонаступник (користувач майна) здійснює виділення зі складу пайового фонду майна у натурі конкретним власникам; право власності на виділене зі складу пайового фонду нерухоме майно виникає у власників (групи співвласників) із часу державної реєстрації права власності на це нерухоме майно.

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

В свою чергу, відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п. 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року (далі - Порядок № 1127), для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються:

1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою;

2) акт приймання-передачі нерухомого майна.

Отже, для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власнику майнових паїв члена колективного сільськогосподарського підприємства необхідно надати свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого КСП про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; акт приймання-передачі нерухомого майна.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» було затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення (далі Порядок).

Згідно п. 13 Порядку передбачено, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Пунктом 14 Порядку передбачено, що для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.

Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Зі змісту позову та долучених доказів неможливо встановити, що ОСОБА_3 був членом або правонаступником члена СГ ТзОВ «Нове життя».

Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, за видачею свідоцтва, на підставі укладених договорів, ОСОБА_3 до сільської ради не звертався, що підтверджується листом Добросинсько-Магерівської сільської ради №1631 від 22.11.2024. Майнові сертифікати відчужувачів сільською радою не анульовувалися, зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства не вносилися.

Як свідчать матеріали справи, рішення загальних зборів щодо виділення зі складу пайового фонду майна в натурі позивачу, складено в один день укладення договорів купівлі-продажу, що у свою чергу унемовжливлювало позивачу дотриматись відповідної процедури для виділення йому в натурі майнового паю.

Суд апеляційної інстанції також враховує доводи апелянтів про те, що подані ОСОБА_3 письмові докази, а саме Протокол №1 Загальних зборів власників майнових паїв КСП «Нове Життя» від 08.09.2008 р. (а.с. 32), акт прийому-передачі (а.с. 33) та додаток до акту (а.с. 34) не відповідають встановленим обставинам.

Зокрема, вказана в них вартість тракторних гаражів 5008 грн. не відповідає фактичній вартості, яка зазначена в матеріалах інвентаризаційної справи (55008 грн) (а.с. 147).

Очевидно, що вказавши реальну вартість майна, ОСОБА_3 не міг претендувати на таке, оскільки придбаних ним паїв в сумі 12342.00 грн. є недостатньою для отримання у власність майна вартістю 61 111.00 грн.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції взагалі не дослідив подану позивачем технічну документацію на об`єкти нерухомого майна та не врахував, що до складу майна включено також інші об`єкти, які йому взагалі не передавались.

Як свідчить витяг з Державного реєстру речових прав, за ОСОБА_3 на праві власності зареєстровано склад тракторної бригали, поз. 1 (а-1), загальною площею, 275,5 кв.м., площадка для зберігання інвентаря (І), площадка для зберігання техніки (ІІ), водонапірна башня (ІІІ) (а.с.140).

Доводи скарги в цій частині знайшли своє підтвердження.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

При цьому, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Про вказане йдеться у ряді постанов Верховного Суду України, що є обов`язковими до застосування, зокрема, у справах №6-2124цс15 від 10.02.2016 року, №6-2994цс15 від 20.04.2016 року; 36-160цс16 від 13.04.2016 року; №6-1502цс15 від 2.12.2015 року; №6-1858цс15 від 18.11.2015 року.

Застосовуючи норму ст. 392 ЦК України, суд першої інстанції не врахував, що положення цієї статті, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Що стосується доводів відзиву на апеляціну скаргу про те, що оскаржуваним рішенням не порушуються права та інтереси апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колегія суддів звертає увагу на таке.

Апелянти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками пайового фонду майна СГ ТОВ «Нове життя», що підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, майновий сертифіакт серії ЛВ №000001 від 02.07.2024, виданий на ім`я ОСОБА_1 та Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, майновий сертифікат серії ДВ №IV086115 від 17.06.2003, виданийна ім`я ОСОБА_2 .

У статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Власники майнових паїв є співвласниками пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства і володіють, користуються та розпоряджаються цим майном на праві спільної часткової власності.

До пайового фонду майна СГ ТОВ «Нове життя» належать, серед іншого, також склад тракторної бригади, поз. 1, площею 275, 5 кв.м. та будівля тракторних гаражів, поз. 2, площею 1425, 3 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Переліком майна пайового фонду та соцкультпобуту сг ТОВ «Нове життя», затверджене зборам власників майнових паїв с/г ТзОВ «Нове життя», пп. 92 та 93, відповідно (Виписка з Протоколу №3 Зборів власпиків майнових паїв від 13.04.2003 та Протокол №5 Зборів власників майновий паїв с/г ІзОВ «Нове життя» від 19.10.2003, а також Перелік майна пайового фонду та соцкульпобуту с/г ТзОВ «Нове життя».

Оскаржуваним рішенням зі складу пайового фонду СГ ТОВ «Нове життя» виведено вказане нерухоме майно на користь позивача ОСОБА_3 , який не був власником пайового фонду майна сільськогосподарського підприємства.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апелянтів про те, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції вирішив питання, в тому числі, про їх права та інтереси.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скарги про те, що позивачем формально визначено склад сторін у справі, між якими відсутній спір. В позовній заяві позивач не вказав, які саме права порушені відповідачем СГ ТОВ «Нове життя».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 527/1436/15-ц зазначено, що співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі визначеному рішенням зборів співвласників паїв або у порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 283/2327/17.

Участь сторін у цивільному процесі зумовлена тим, що судовий спір має місце саме між ними і його вирішення впливає безпосередньо на їх права чи обов`язки.

У постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 465/4965/13-ц Верховний Суд зазначив, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню.

З урахуванням вказаного, визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Заявивши позов лише до СГ ТОВ «Нове життя» про визнання права власності на майно, яке входить до складу пайового фонду, що знаходиться у спільній частковій власності, інших співвласників до участі у справі позивач не залучив, тим самим не визначив належний склад сторін, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 , ОСОБА_2 - адвоката Огородник І.І. необхідно задовольнити, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 серпня 2023 року скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до СГ ТзОВ «Нове життя» про визнання права власності на нерухоме майно.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 , ОСОБА_2 - адвоката Огородник І.І. задоволено, відтак з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі по 1607 грн. 40 коп. кожному.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Огородник Іванни Ігорівни задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 серпня 2023 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нове життя» про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1607 (одна тисяча шістсот сім) гривень 40 копійок сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1607 (одна тисяча шістсот сім) гривень 40 копійок сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 17 квітня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк