КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №644/8419/21
Провадження № 2-п/552/19/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Безугла А.Г.

за участю представника відповідача Слупицького В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про поновлення строку на перегляд заочного рішення, скасування заочного рішення . У заяві зазначила, що не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, копію заочного рішення не отримувала. За адресою, що зазначена в позовній заяві знята з реєстраційного обліку та не проживає. Про існування заочного рішення дізналась 18.11.2024 року після арешту коштів на рахунку. 20.12.2024 року представник відповідача по приїзду в Київський районний суд м. Полтави ознайомився у повному обсязі з матеріалами цивільної справию, а тому просила поновити строк на перегляд заочного рішення.

З рішенням суду не згодна, позивачем не проводилось досудове врегулювання спору, відсутні відомості щодо повідомлення про відступлення права вимоги. У кредитному договору та додатках до нього зазначена загальна вартість кредитування, яка не співпадає із заборгованістю , що заявлена позивачем до стягнення. Кошти, що обумовлені кредитним договором не у повній мірі отримані відповідачем. На даний час з заробітньої плати відповідача проводиться утримання коштів на виконання рішення суду. Залишку коштів не вистачає на побутові потреби відповідача, на її утриманні знаходяться мати та вітчим , які є пенсійного віку, вітчим має проблеми зі здоров`ям.

Згідно розпорядження Київського районного суду м. Полтави від 24.02.2025 року проведено повторний автоматизований розподіл заяви.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2025 року заява прийнято до провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заперечення щодо задоволення заяви, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог. Просив відмовити в задоволенні заяви, справу розглянути за відсутність представника.

Представник відповідача Слупицький В.С. заяву підтримав у повному обсязі з підстав, що у ній викладені та просив задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № Z06.00506.004177339 від 06.08.2018 року у розмірі 104471 грн. 94 коп., за кредитним договором № від 27.06.2018 року у розмірі 27466 грн. 73 коп. та судовий збір у розмірі 2270 грн., а всього 134 208 грн. 67 коп..

Приймаючи до уваги обставини на які посилається відповідач ОСОБА_1 , клопотання про поновлення строку на звернення з заявою про перегляд заочного рішення підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_1 в поданій до суду заяві вказує на ту обставину, що не була належним чином повідомлений про розгляд справи, судові повістки не отримувала, оскільки на час ухвалення судового рішення не була зареєстрована за зазначеною у позовній заяві адресою та не проживала.

Проте з такими доводами суд не може погодитись виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 на час укладення кредитних договір була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ця ж адреса відображена і у кредитних договорах та додатках до них.

Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Після надходження справи до Київського районного суду м. Полтави, направлявся запит щодо місця реєстрації ОСОБА_1 та згідно відповіді, остання була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 у період з 21.08.2017 по 03.05.2023 року.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача , зазначена адреса реєстрації була необхідна ОСОБА_1 для відкриття підприємницької діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 625 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання, пунктами 3, 4 якого визначено, що декларування/ реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідач проживаючи не за місцем реєстрації не вчинила дій щодо декларування свого фактичного місця проживання.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом на останню відому адресу місця реєстрації, що містилась у позовній заяві, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Пунктом 4 ч.2 ст. 285 ЦПК України визначено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідач у своїй заяві посилається на ту обставину, що суд ухвалив заочне рішення за відсутності відповідної згоди позивача, оскільки заява про розгляд справи у відсутність представника позивача та згода на ухвалення заочного рішення була адресована Орджонікідзевському районному суду м. Харкова, а не Київському районному суду м. Полтави.

Проте суд не погоджується з даним твердженням, оскільки позивач мав право на апеляційне оскарження у разі не згоди з діями суду щодо ухвалення судового рішення за відсутність представника позивача у порядку ст. 280 ЦПК України.

Посилання представника відповідача на відсутність доказів досудового врегулювання судового спору не може слугувати підставою для скасування заочного рішення.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2023 року по даній справі встановлено, що 27.06.2018 року ОСОБА_1 подала до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК ЦФР» та заяву № від 27.06.2018 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФК».

06 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № Z06.00506.004177339 на отримання кредиту в сумі 49 999 грн., що підтверджується кредитним договором №Z06.00506.004177339 від 06.08.2018 року.

Як установлено в судовому засіданні, ні на час укладення кредитних договорів, ні у послідуючому, враховуючи, що зазначені правочини укладені у 2018 році, відповідач ОСОБА_1 не зверталась до банківської/кредитної установи з приводу заперечень щодо неотримання кредитних коштів не у повному розмірі, оспорення будь-яких пунктів кредитних договорів чи в цілому, визнання кредитних договорів недійсними або розірвання.

Що стосується розрахунків заборгованості, які надані представником позивача та з якими категорично не погоджується представник відповідача, то суд приймає до уваги, що стороною відповідача не надано суду свого контррозрахунку, також відсутні посилання , що кредитною установою чи позивачем не враховані кошти, що вносились відповідачем в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Представник відповідача наголошував, що відповідач ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про укладення договорів відступлення права вимоги.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

При цьому аналіз змісту статті 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Статтею 288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач в заяві про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України не надала жодного доказу, в розумінні ст 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, не був врахований судом під час ухвалення рішення.

Не згода з рішенням суду не є підставою для задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 287- 288 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення з заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлений 25 квітня 2025 року.

Головуючий Ж.В.Кузіна