Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 390/1513/20
Провадження № 2/391/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2025р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Козюменської В.В.,

при секретарі - Рогожкіній І.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

його представника - адвоката Кушнірова О.М.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

його представника - адвоката Буряк В.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Компаніївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

19 грудня 2016 року між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2 від імені якого, на підставі довіреності, діяла ОСОБА_4 , укладено Договір оренди землі.

Відповідно до даного договору Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку: цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площа - 23,5200 га, належить ОСОБА_2 , згідно Державного акту: серії VI-KP № 041213, розташованої за адресою - Кіровоградська обл., Бобринецький район, Володимиро-Іллінська сільська рада кадастровий номер - :02:000:0247. Строк дії договору 49 (сорок дев`ять) років, з передбаченим правом переважного його поновлення на новий строк. Згідно до Акту приймання-передачі земельної ділянки від 19.12.2016 р. позивачем було прийнято в натурі, на місцевості вищевказану земельну ділянку, яка перебувала в задовільному стані, придатна до використання.

Протягом усього строку користування земельною ділянкою позивач належним чином виконував умови договору, своєчасно сплачував орендну плату.

23 січня 2019 року між сторонами було укладено Угоду про дострокове розірвання договору землі від 19 грудня 2016 року. Відповідно до п.1 даної Угоди сторони домовились у зв`язку з істотною зміною обставин (відсутністю у орендаря технічної можливості обробітку землі, що є предметом цієї угоди) достроково розірвати договір оренди землі від 19 грудня 2016 року з 30 грудня 2020 року. Відповідно до п.3 Угоди вона набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року.

Навесні 2020 року позивачем було засіяно дану земельну ділянку, яку обробляв самостійно, насінням соняшнику. Урожай з даної земельної ділянки позивач не зібрав, оскільки ОСОБА_2 було таємно зібрано урожай з даної земельної ділянки самостійно.

За результатами неправомірної поведінки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернувся до поліції з заявою про скоєння кримінального правопорушення, й позивача було визнано потерпілим. З матеріалів кримінального провадження позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 20 травня 2020 року, всупереч укладеного між ними Договору оренди землі, було укладено новий Договір оренди даної земельної ділянки з ОСОБА_3 , строком на 49 років.

Позивач, перевіривши вказану інформацію з Державного реєстру речових прав та отримавши Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10 листопада 2020 року, встановив, що згідно відомостей про оренду на земельну ділянку, є зареєстроване право оренди даної земельної ділянки за ОСОБА_3 , дата державної реєстрації права - 22.05.2020 року, орган, що здійснив державну реєстрацію - Приютівська селищна рада Олександрійського району.

Позивач вказує, що в період дії договору Оренди землі даної земельної ділянки від 19 грудня 2016 року, укладеним між ним та ОСОБА_2 , відповідачами 20.05.2020 року, укладено новий договір Оренди землі з порушенням норм чинного законодавства України, і незаконно здійснено державну реєстрацію права оренди. Уклавши спірний договір, відповідачі порушили його преважне право перед іншими особами на укладання на новий строк (поновлення) договору оренди, і яким має намір скористатися, згідно Листа-повідомлення направленого ОСОБА_2 .

Таким чином, наявні всі правові підстави визнання недійсним Договору оренди землі, укладеного 20 травня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та для скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

В поданому до суду відзиві від 11.05.2021 р., відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, оскільки оспорюваний ОСОБА_1 договір оренди є дійсним, укладеним без жодних порушень. Вказує, що саме ОСОБА_1 порушує його права та намагається користуватися його земельною ділянкою безоплатно, протиправно та самовільно, погрожує йому фізичною розправою, оскільки між ними протягом останніх двох років склались неприязні відносини, які зумовлені наступним.

В жовтні 2016 року було знайдено труп його ( ОСОБА_2 ) колишньої тещі - ОСОБА_5 , у зв`язку з чим в його домоволодінні, в якому він проживав разом із своїм сином ОСОБА_6 , проводився обшук, та з боку працівників поліції висловлювались припущення про ймовірну причетність до злочину його сина. Побоюючись за те, що його сина можуть зробити винним у тому, чого він не вчиняв, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, він погодився визнати себе причетним до цього, після чого давав показання, які були потрібними для слідства. З 15.12.2016 року судом до Відповідача було застосовано тримання під вартою.

Його двоюрідною сестрою є ОСОБА_7 - матір позивача ОСОБА_1 . Йому ( ОСОБА_2 ) на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0247, яку ще із 2010 року за усною домовленістю обробляв позивач ОСОБА_1 , але договорів ніяких не укладав. За порадою, він вирішив оформити на двоюрідну сестру ОСОБА_7 належну йому землю (щоб уникнути конфіскації та арешту майна).

15 грудня 2016 року ним була дана довіреність на представництво його інтересів ОСОБА_4 , яку посвідчено нотаріально, так як його двоюрідна сестра обіцяла в подальшому належну йому землю переоформити після всього на його сина. З ОСОБА_1 ніяких розмов з приводу того, що він буде користуватися його землею в майбутньому, він не мав. Через деякий час, в кінці 2018 року ОСОБА_1 почав виганяти його та сина із будинку, в якому вони жили, та який, по документам, належав іншій особі, будь-яку оплату за належну йому землю ОСОБА_7 не платив.

В кінці 2018 року він попросив ОСОБА_7 повернути всі його документи на землю, оскільки хотів переоформити її на свого сина та здати в оренду іншому фермеру, щоб мати хоч якісь доходи, остання довгий час документи не повертала. В подальшому ОСОБА_7 повернула документи та повідомила, що земля передана на 50 років ОСОБА_1 . Тоді йому стало відомо, що ОСОБА_4 від його імені уклала договір оренди із своїм сином ОСОБА_1 через декілька днів після його затримання строком на 49 років. При цьому він згоди на це не надавав. Тоді він скасував видану ним довіреність на ОСОБА_7 , запропонував позивачу розірвати договір оренди добровільно.

В січні 2019 ОСОБА_1 уклав з ним угоду про розірвання договору оренди землі від 19.12.2016 р., однак зазначив, що він нічого не зробить, оскільки в угоді зазначено, що зареєструвати угоду він зможе лише 30.12.2020 р. Однак звернувшись до державного реєстратора, він з`ясував, що перешкод для реєстрації припинення договору оренди немає, після чого 26.04.2019 р. він зареєстрував угоду про дострокове розірвання договору. Крім того, він неодноразово звертався до ОСОБА_7 з проханням, щоб той не використовував належну йому землю.

Вважає, що поданий до нього позов про визнання недійсним договору оренди, укладеним між ним і ОСОБА_3 , поданий ОСОБА_1 виключно із неприязних мотивів та виключно із його бажання отримувати дохід, не сплачуючи при цьому жодної копійки ані власнику землі, ані державі.

Додаткову угоду № 2 від 20.12.2020 р. до договору оренди землі від 19.12.2016 р. він не укладав та не підписував. Він не міг укласти цю угоду ще й тому, що попередньо передав в оренду земельну ділянку ОСОБА_3 та не розірвавши з нею договору, не міг би підписувати жодних договорів. (Т.1, а.с.194-201)

Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Бойко І.А. від 20.11.2020 цивільну справу направлено за підсудністю до Бобринецького районного суду Кіровоградської області (Т.1 а.с.40). Ухвалою судді Адаменко І.М. Бобринецькогоо районного суду Кіровоградської області від 21.01.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (Т. 1 а.с. 65-66). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.03.2021 року задоволено заяву відповідача про відвід головуючої судді Адаменко І.М. (Т.1 а.с. 120-21). Розпорядженням керівника апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області шляхом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу перерозподілено на суддю Замшу О.В. (Т.1 а.с.126) Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.04.2021 задоволено заяву ОСОБА_2 про відвід судді Замші О.В. (Т.1 а.с.152-153). Розпорядженням керівника апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області шляхом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розподілу не відбулося через відсутність визначеної кількості суддів, цивільну справу передано до Компаніївського районного суду Кіровоградської області (Т.1 а.с.156) Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області Червонопиським В.С. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження в справі призначено підготовче судове засідання (Т.1 а.с.165-166) Ухвалою судді Червонописького В.С. від 23.04.2021 виправлено описку в ухвалі про відкриття, справу прийнято до провадження (Т.1 а.с.180). Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (Т.1 а.с.189-190) Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2021 змінено порядок розгляду справи зі спрощеного на загальне призначено підготовче судове засідання (Т.1 а.с.226-227) Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (Т.1 а.с.256-257). Розпорядженням керівника апарату Компанівського районного суду Кіровоградської області шляхом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу перерозподілено на суддю Мумигу І.М. (Т.2 а.с.88-89) Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2021 в задоволені клопотання ОСОБА_2 в зупинені провадження у справі відмовлено (Т.2 а.с.108-110) Ухвалою суду від 21.07.2022 року зупинено провадження у справі, до припинення перебування відповідача у складі ЗСУ.(Т.2 а.с.231-232) Ухвалою від 03.03.2023 року суддею Козюменською В.В. цивільну справу прийнято до свого провадження.(Т.2 а.с.237). Ухвалою від 01.11.2023 року відновлено провадження у справі.(Т.3 а.с.1). Ухвалою від 13.05.2024 року справу призначено до судового розгляду (Т.3 а.с. 85).

Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Кушнірьов О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні поясненням, викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав доводи, які зазначені в відзиві на позов, також зазначав, що між ним та ОСОБА_7 склались неприязні відносини, бо він користувався довгий період його землею, але нічого за це не платив. Через те, що його підозрювали у вбивстві, ОСОБА_7 та мама (його двоюрідна сестра) порадили йому підписати довіреність на неї, щоб уникнути конфіскації. Він підписав довіреність та ще якісь папери. Ставив підписи на чистих листах, так як просив ОСОБА_7 . В 2017 році йому змінили тримання під вартою на домашній арешт, після виходу з СІЗО він жив у ОСОБА_1 та працював на нього.

За землю ОСОБА_7 йому не платив, тому він повідомив його, що забере в нього землю - буде обробляти сам або здасть в оренду іншим людям. ОСОБА_7 після цього вигнав його з будинку та погрожував що залишить його без нічого, так як він має документи про його борг в 20000 доларів.

Відповідач скасував довіреність та вказав, що буде розривати договір оренди незважаючи на погрози ОСОБА_7 . В 2019 він ( ОСОБА_2 ) скасував довіреність, і тоді ж ОСОБА_7 підписав з ним договір про розірвання оренди, в якому зазначив, що користуватиметься нею до 2020 року та намагався знов обманути його, так як договір про розірвання не подав на реєстрацію. В квітні 2019 він самостійно звернувся до реєстратора, який зареєстрував вказаний договір та роз`яснив, що з моменту реєстрації він є власником та може робити із земельною ділянкою все, що вважає за потрібне. В травні 2020 року він уклав та зареєстрував договір оренди із іншим орендарем. Після надходження позову дізнався що нібито ОСОБА_7 в кінці 2020 року надсилав йому пропозиції на укладення нового договору, так як отримав від матері трактор та має змогу обробляти. Він ніяких листів не отримував. Також у додатках до позову він ознайомився із додатковою угодою №2 від 20.12.2020 року до раніше укладеної договору оренди від 19.12.2016 року, яку він ніби то підписав. Однак він не підписував та не міг підписати ніяких додаткових угод, оскільки 20.12.2020 не бачив ОСОБА_7 та не спілкувався з ним, а також через те, що землю ще в травні 2020 р. здав в оренду іншій особі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Буряк В.В. в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги відповідачем не визнаються, оскільки доводи наведені позивачем в позовній заяві є необґрунтованими, з наступних підстав.

З матеріалів даної справи вбачається, що - 19 грудня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір Оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0247, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності.

23 січня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Угоду про дострокове розірвання Договору Оренди земельної ділянки площею 23,5200 га, яка належить відповідачу ОСОБА_2 запис про речове право 18206226. Договір набув законної сили з моменту державної реєстрації, а саме з 26.04.2019 року (припинення речового права).

Застереження у Договорі оренди від 23 січня 2019 року про те, що відповідно «п. 3 Угоди вона набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року» - в частині застереження «не раніше 30 грудня 2020 року» є нікчемним положенням правочину, оскільки Договір Оренди землі втрачає чинності з моменту державної реєстрації Угоди про дострокове розірвання Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, а саме з моменту державної реєстрації цієї угоди тобто з 26.04.2019 року. Відповідно, після державної реєстрації припинення речового права у вигляді права на оренду земельної ділянки тобто з 26.04.2019 року - у позивача ОСОБА_1 було втрачено будь-які майнові права щодо розпорядження даною земельною ділянкою. 20.05.2020 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (новим орендарем) було укладено в порядку передбаченому законом та зареєстровано Державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Договір оренди земельної ділянки, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, кадастровий номер :02:000:0247.

Даний Договір пройшов державну реєстрацію 22.05.2020 року, залишається чинним і по сьогоднішній день. Реальність виконання умов Договору оренди земельної ділянки 20.05.2020 року та його дійсність на момент розгляду справи ніким не скасовано виходячи з презумпції правомірності правочину згідно положень ст. 204 ЦК України. Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що між ним та відповідачем укладено Додаткову Угоду № 2 від 20 грудня 2020 року, за якою між сторонами досягнуто згоди продовження дії Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року до 19 грудня 2065 року не відповідає фактичним обставинам справи, а даний правочин є нікчемним, оскільки він не пройшов державну реєстрацію та суперечить Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки право припиняється з моменту державної реєстрації та відкривається нове речове право з моменту державної реєстрації, що не потребує його визнання недійсним згідно позиції висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 4 червня 2019 року № 916/3156/17, де ВП ВС дійшла висновку, що коли недійсність правочину встановлена законом, то визнання його судом недійсним не вимагається, такі положення правочину є нікчемними.

Крім того, речове право на спірну земельну ділянку після припинення речового права попереднього Орендаря, було зареєстровано за новим Орендарем Державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Договором оренди земельної ділянки від 20.05.2020 року (площею 23,5200 га), яка належить відповідачу ОСОБА_2 і подвійна реєстрація речового права на один і той самий об`єкт - виключається згідно Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Недійсність правочину, а саме Додаткової Угоди № 2 від 20 грудня 2020 року полягає в тому, що вона не зареєстрована у встановленому законом порядку Державним реєстратором. Вона не могла бути зареєстрована належним чином, оскільки не скасовано державну реєстрацію Договору Оренди від 20.05.2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_16 . Відповідно дана додаткова угода є нікчемним правочином.

Представник відповідача, посилаючись на положення ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 331 Цивільного кодексу України зазначає, що Державний Реєстратор, запевнившись про відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно - здійснив реєстрацію:

1. Припинення права оренди земельної ділянки за ОСОБА_1 згідно Угоди від 23 січня 2019 року. Державна реєстрація припинення речового права 26.04.2019.

2. Реєстрацію права оренди земельної ділянки 20.05.2020 року за ОСОБА_3 - Державна реєстрація речового права 22.05.2020 р.

Відтак, відповідач ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_1 відмовився шляхом реєстрації відповідної Угоди від подальшого користування земельною ділянкою, на власний розсуд розпорядився належною йому земельною ділянкою кадастровий номер :02:000:0247 та уклав новий договір Оренди 20.05.2020 року, що не суперечить Закону, що підтверджується діями державного реєстратора, який виявивши відсутність суперечок між речовими правами зареєстрував таке право за новим орендарем.

Відповідно, первісним орендарем та землекористувачем був ОСОБА_1 , а саме з 19 грудня 2016 року по 26.04. 2019 року.(Дата припинення речового права), а наступним землекористувачем, з 22.05.2020 р. (Дата реєстрації речового права) по теперішній час є новий орендар та землекористувач - ОСОБА_3 .

Відповідно Договір оренди укладено з ОСОБА_3 20.05.2020 р. - у порядку передбаченому законом, інші угоди, після державної реєстрації припинення речового права від 26.04.2019 р. щодо даної земельної ділянки не реєструвалися.

З чого походить безпідставність позовних вимог заявлених ОСОБА_1 , оскільки власник земельної ділянки, знаючи про відмову ОСОБА_1 використовувати спірну земельну ділянку за призначенням, 20.05.2020 року, уклав новий договір оренди. Таким чином правомірність дій відповідача щодо передачі земельної ділянки іншій особі за умови відмови у користуванні ділянкою попереднього орендаря - підтверджується Додатковою Угодою про припинення дії договору оренди від 23 січня 2019 року та його подальша реєстрація Державним реєстратором, щодо припинення речового права, а також Договором оренди земельної ділянки від 20.05.2020 року про передачу земельної ділянки ОСОБА_3 та подальша реєстрація даного Договору Державним реєстратором, (виникнення речового права), що узгоджується з положеннями ст.. 204 ЦК України, ст.. 41 Конституції України щодо презумпції правомірності правочину та право розпоряджатися належним особі майном на власний розсуд.

З 26 квітня 2019 року у позивача ОСОБА_1 було втрачено будь-які майнові права щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, а Державним реєстратором проведено реєстрацію припинення речового права 26.04.2019 р. та припинення дії Договору оренди спірної земельної ділянки, відповідно з 26.04.2019 року речове право на користування даною ділянкою ОСОБА_1 було припинено у порядку передбаченому Законом.

З 22.05.2020 року було зареєстровано нове речове право на земельну ділянку за новим власником, ОСОБА_3 , відповідно до закону його право на оренду земельної ділянки починається з моменту державної реєстрації Договору оренди. Будь які обмеження зазначені в угодах з третіми особами щодо розпорядження орендованою земельною ділянкою зареєстрованою належним чином, які суперечать закону - є нікчемними положеннями цих Угод.

Відповідно, положення Додаткової Угоди № 2 від 20 грудня 2020 року, за якою між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ніби то досягнуто згоди продовження дії Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року до 19 грудня 2065 року не відповідають Закону, даний правочин є нікчемним, оскільки він суперечить Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки речове право припиняється з моменту державної реєстрації припинення цього права та відкривається нове речове право з моменту державної реєстрації про таке право, що не потребує визнання такого Договору, чи його окремих положень недійсним згідно позиції висловленої у постанові ВСУ, оскільки такі положення Договору є нікчемними.

Застереження в Угоді про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2019 р. про те, що відповідно «п. 3 Угоди вона набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року» - в частині застереження «не раніше 30 грудня 2020 року» є нікчемним положенням правочину, оскільки Договір Оренди землі втрачає чинності з моменту державної реєстрації Угоди про дострокове розірвання Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, а саме з моменту державної реєстрації припинення цього права, тобто з 26 квітня 2019 року.

Крім того, представник відповідача адвокат Буряк В.В. зазначав, що застереження у Договорі оренди від 23 січня 2019 року про те, що відповідно «п. З Угоди вона набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року» - в частині застереження «не раніше 30 грудня 2020 року» - Є лише правом позивача на користування даною земельною ділянкою в період дії договору, проте ніяким чином не обмежує відповідача у праві зареєструвати новий договір з новим користувачем на наступний період дії договору

Відповідно, після державної реєстрації припинення речового права у вигляді права на оренду земельної ділянки тобто з 26.04. 2019 р. позивач ОСОБА_1 та відповідач Куліш добровільно вирішили, що вони припиняють орендні відносини даної земельної ділянки, (тобто припиняють дію речового права) що є безперечним їх правом.

20.05.2020 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (новим орендарем) було укладено Договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0247., який пройшов державну реєстрацію 22.05.2020 року і залишається чинним і по сьогоднішній день.

Також не скасовано і не оспорено дію Договору від 23 січня 2019 року укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 про дострокове розірвання Договору Оренди земельної ділянки.

У справі відсутні судові рішення адміністративного суду, якими б було встановлено незаконність чи неправомірність дій державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень, що є виключно повноваженнями адміністративного суду.

Тобто послідовні реєстраційні дії державного реєстратора цілком відповідають закону, і як наслідок підтверджують послідовну правомірність дій відповідача, що саме по собі виключає можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_21 , оскільки: у справі відсутні судові рішення, які б скасували Угоду про дострокове припинення права оренди земельної ділянки, згідно Угоди від 23 січня 2019 року. У справі відсутні судові рішення, які б скасували Державну реєстрацію припинення речового права від 26.04.2019. як незаконну.

З чого походить безпідставність позовних вимог заявлених ОСОБА_1 , оскільки власник земельної ділянки, знаючи про відмову ОСОБА_1 використовувати спірну земельну ділянку за призначенням з 20.05.2020 року уклав новий договір оренди.

Досліджені обставини справи вказують на наступне:

З 26 квітня 2019 року у позивача ОСОБА_1 було втрачено реєстраційне право щодо даної земельної ділянки, а Державним реєстратором проведено реєстрацію припинення нього речового права 26.04.2019 р. згідно волевиявлення ОСОБА_1 .

Угоду від 23 січня 2019 р. про дострокове розірвання договору Оренди земельної ділянки та Державна реєстрація припинення цього речового права від 26.04.2019 - ніким не оспорено

Відповідно 26.04.2019 р. речове право на дану земельну ділянку у ОСОБА_22 - було припинено у порядку, передбаченому Законом.

З 22.05.2020 року було зареєстровано нове речове право на земельну ділянку за новим власником, ОСОБА_3 відповідно до закону його право на оренду земельної ділянки починається з моменту державної реєстрації Договору оренди.

Відповідно, положення Додаткової Угоди № 2 від 20 грудня 2020 р., за якою за твердженням позивача між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ніби то досягнуто згоди продовження дії Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року до 19 грудня 2065 року не відповідають Закону, а даний правочин є нікчемним, оскільки він суперечить Закону. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки речове право припиняється з моменту державної реєстрації припинення цього права та відкривається нове речове право з моменту державної реєстрації про таке право, що не потребує визнання такого Договору, чи його окремих положень недійсним згідно позиції висловленої у постанові ВСУ, оскільки такі положення Договору є нікчемними.

Тому Реєстрація права оренди земельної ділянки від 20.05.2020 року за ОСОБА_3 та Державна реєстрація речового права від 22.05.2020 р. - проведено з виключної волі учасників цієї угоди.

Слід зазначити, що Додаткову Угоду № 2 від 20 грудня 2020 року надану позивачем, за якою ніби то між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 досягнуто згоди продовження дії Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року до 19 грудня 2065 року слід вважати нікчемним правочином, оскільки він суперечить Закону. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» оскільки дана угода не пройшла державну реєстрацію, і виготовлена виключно позивачем на обґрунтування власної позиції. За твердженням відповідача - ОСОБА_2 - він таку угоду ніколи не підписував, оскільки раніше передав землю в користування ОСОБА_26 .

У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Відповідачі ІІ ОСОБА_3 , представник відповідача ІІІ Державний реєстратор Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв до суду не надали.

Свідок ОСОБА_27 (мати відповідача ОСОБА_3 ), в судовому засіданні підтвердила наявність неприязних стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , причиною яких, на її думку, є земельна ділянка ОСОБА_2 . Також зазначила, що про договір оренди від 19.12.2016 р. вона майже нічого не знає. Але зі слів матері ОСОБА_1 їй відомо, що ОСОБА_2 підписував якісь папери, коли перебував під вартою.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю IV КР № 041213 ОСОБА_2 - є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 23,52 га, кадастровий номер :02:000:0247, розташованої на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (Т.2, а.с.240).

19 грудня 2016 року між ОСОБА_2 (орендодавець), від імені якого діяв представник ОСОБА_4 на підставі довіреності, та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 23,5200 га, в тому числі 23,5200 га ріллі, що належить ОСОБА_2 згідно державного серії IV-КР № 041213, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування зеслею, договорів оренди землі за №8-214. Місце розташування земельної ділянки - Кіровоградська область, Бобринецький район, Володимиро-Іллінська сільська рада. Кадастровий номер :02:000:0247.

Згідно вказано договору, у питаннях поновлення договору оренди землі сторони керуються положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Зокрема, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за 2 місяці до спливу строку договору оренди землі. (Т.1, а.с. 14-15).

Право оренди земельної ділянки зареєстровано 19 грудня 2016 року, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. (а.с. 17 том 1).

23 січня 2019 року між орендодавцем та орендарем укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, відповідно до п.1 якої враховуючи намір Орендаря та у зв`язку з істотною зміною обставин (відсутність у Орендаря технічної можливості обробітку землі, що є предметом цієї угоди), сторони погодили достроково розірвати договір оренди землі від 19 грудня 2016 року з 30 грудня 2020 року за взаємною згодою сторін.

Пунктом 3 зазначеної угоди передбачено, що угода набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року (а.с.16 том 1).

26 квітня 2019 року здійснено державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки, за договором оренди землі від 19 грудня 2016 року, підстава - угода про розірвання від 23.01.2019 р. (а.с. 17 том 1, а.с. 57-58, т.3).

20 травня 2020 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди належної відповідачу земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0247 строк дії договору 49 років. Право оренди за договором від 20 травня 2020 року зареєстровано 22 травня 2020 року (а.с.20-29 том 1).

Згідно листа-повідомлення від 13.11.2020 року, ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про те, що має намір скористатися своїм правом укласти договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0247 на новий строк з проектом Договору оренди землі, оскільки в нього з`явилась технічна можливість обробітку даної земельної ділянки, так як отримав у користування від своєї матері трактор (а.с.31-37 том 1).

Позивачем також було надано до суду додаткову угоду № 2 від 20.12.2020 р. до договору оренди землі від 19.12.2016 р. Відповідно до п. 2 вказаної угоди сторони домовились про наступне: внести зміни до п.10 Договору оренди землі від 19.12.2016 р. в редакції угоди від 23.01.2019 року про дострокове розірвання Договору оренди землі від 19.12.2016 р. та викласти його в наступній редакції: «Договір укладено на 49 років строком до 19.12.2065 р….З моменту набрання чинності цієї Додаткової угоди вважати умови Угоди від 23.01.2019 р. з 30.12.2020, такими, що втратили чинність (а.с.88 том.1) - Дана угода зареєстрована відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не була.

Згідно вимоги від 15.05.2019 р., направленої ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_7 , відповідач вимагає припинити обробітку спірної земельної ділянки, зазначаючи, що з 16.05.2020 р. він самостійно буде обробляти свою земельну ділянку (Т.1, а.с.207).

З приводу незаконного, як вважає ОСОБА_2 , користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, кадастровий номер :02:000:0247, відповідач неодноразово звертався до поліції з заявами про вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 197-1, 356 КК України (Т.1, а.с. 208-220, Т.2, а.с.7-20, т.3, а.с. 68-70).

Згідно ухвали слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.12.2016 р. до ОСОБА_2 , який підозрювався в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України застосовано запобіжний захід в вигляді тримання під вартою. Т.2, а.с.21-23.

Відповідно ухвали Кіровського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2017 р. обвинуваченому ОСОБА_2 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт Т.2, а.с.25-26.

Згідно висновку експертного дослідження від 11.11.2021 р. № ЕД19/115-21/14596-ПЧ підпис у графі «Орендодавець» у Додатковій угоді №2 до Договору оренди землі від 19.12.2016 р. (номер запису про інше речове право: 18206226) від 20.12.2020 р. виконані ймовірно ОСОБА_2 (а.с.157-161 том.3)

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди, що завдана незаконним збиранням врожаю шкоду в сумі 341898,24 грн. задоволено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 13.03.2025 року рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року скасовано. (а.с.25-29, 42-48 том.4).

Як вбачається з Постанови Кропивницького апеляційного суду від 13.03.2025 р., колегією суддів судової палати у цивільних справах, було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2024 р., яким позов задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності на врожай насіння соняшника «Тунка Круїзер» 2020 року, зібраного на земельній ділянці площею 23,52 га з кадастровим номером :02:000:0247, розташованої на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яка належить на праві власності ОСОБА_2 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 341 898,24 грн.

Також в Постанові зазначено наступне:

«Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» визначає, що істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є дата укладення та строк дії договору оренди.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

Моментом, з якого відповідно до ч.3ст.653 ЦК України договір є зміненим або розірваним та зобов`язання відповідно зміненими або припиненими, є момент укладення угоди про зміну або розірвання договору, що визначається відповідно дост.640 ЦК України, якщо інший момент невстановлений у самій угоді.

Отже, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язань сторін за договором оренди землі з моментом державної реєстрації припинення права оренди.

У справі, що переглядається, сторони, укладаючи угоду про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, погодили, що договір розривається за взаємною згодою сторін з 30 грудня 2020 року.

Викладене свідчить, що користування позивачем орендованою земельною ділянкою до 30 грудня 2020 року слід вважати правомірним, про що правильно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні».

Тобто з оспорюваного рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2024 р. та Постанови Кропивницького апеляційного суду від 13.03.2025 р. слідує щодо розгляду спору, який виник між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 з приводу користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:000:0247, тобто тією самою земельною ділянкою, з якою відповідач ОСОБА_2 уклав договір оренди з ОСОБА_1 19.12.2016 р., а 20.05.2020 р. уклав договір оренди з ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Як встановлено ч.1.2 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

В силу ч.1,5 ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» визначає, що істотними умовами договору оренди землі є, в тому числі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди.

В силу ст. 125 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно до ч.2 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний, зокрема: не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст. 27 «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно до ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі:

закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

У відповідності до ч.3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язань сторін за договором оренди землі з моментом державної реєстрації припинення права оренди.

Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що 19 грудня 2016 року між ОСОБА_2 (орендодавець), від імені якого діяв представник ОСОБА_4 на підставі довіреності, та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0247, площею 23,52 га строком на 49 років. Право оренди земельної ділянки зареєстровано у встановленому законом порядку 19 грудня 2016 року.

23 січня 2019 року між орендодавцем та орендарем укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, відповідно до якої сторони погодили достроково розірвати договір оренди землі від 19 грудня 2016 року з 30 грудня 2020 року за взаємною згодою сторін. Пунктом 3 зазначеної угоди передбачено, що угода набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року.

Всупереч умовам угоди про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, відповідно до якої сторони погодили достроково розірвати договір, але не раніше 30 грудня 2020 року, відповідач ОСОБА_2 20 травня 2020 року уклав новий договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0247 з іншим орендарем ОСОБА_3 , строк дії договору 49 років.

Враховуючи наведене, оскільки договір оренди землі від 19.12.2016 р. було підписано сторонами, право оренди земельної ділянки зареєстровано у встановленому законом порядку 19 грудня 2016 року, згідно угоди про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, сторони погодили достроково розірвати договір оренди землі від 19 грудня 2016 року з 30 грудня 2020 року за взаємною згодою сторін, угода набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , як орендар, до 30.12.2020 р. використовував належну ОСОБА_2 земельну ділянку на законних підставах.

Зважаючи на те, що станом на дату укладення договору оренди землі від 20.05.2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , земельна ділянка ще перебувала в законному користуванні ОСОБА_1 (до 30.12.2020 р.), у зв`язку з чим укладення договору оренди від 20.05.2020 р. порушує права позивача, як орендаря, суперечить чинному законодавству, є протиправним, тому позовні вимоги про визнання недійсним договору оренду земельної ділянки від 20.05.2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 20.05.2020 року підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки користування позивачем орендованою земельною ділянкою до 30 грудня 2020 року є правомірним, суд відхиляє позицію представника відповідача, викладену в судовому засіданні, та зазначену вище.

Щодо Додаткової угоди №2 від 20.12.2020 р. суд вважає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В межах позовних вимог, заявленими при звернення до суду, а також пізніше, позивачем про додаткову угоду №2 від 20.12.2020 р. (якою було змінено строки дії договору оренди від 19.12.2016 р.), як на обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначалось. Вказані зміни до договору оренди у Державному реєстрі прав на нерухоме майно зареєстровані не були.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги положення ч.1 ст. 13 ЦПК України, в даному випадку суд розглядає справу в межах позовних вимог, зазначених позивачем в позовній заяві від 13.11.2020 р., та в якому обгрунтування позовних вимог пов`язувалось з укладенням сторонами 19.12.2016 р. договору оренди землі та укладенням угоди про дострокове розірвання договору землі від 19.12.2016 р. від 23.01.2019 р.

Крім того, суд приймає до уваги посилання відповідача на положення ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якої державній реєстрації прав підлягають, в тому числі, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки на час укладення договору про оренду земельної ділянки між ОСОБА_2 та ОСОБА_29 був чинним договір оренди землі від 19.12.2016 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що порушує права Позивача, як орендаря земельної ділянки, враховуючи, що позовні вимоги, викладені в п. 2-4 є похідними від позовних вимог, викладених в п.1, суд вважає, що позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію речового права оренди спірної земельної ділянки, належної ОСОБА_2 та припинення речового права - права оренди ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0247 також підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, належить стягнути у рівних частинах з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 2522,40 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві грн., 40 коп.) гривні - по 840,80 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст.. 2, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди задовольнити.

Визнати недійсним Договір оренди землі: цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, прощею 23,5200 га, яка належить ОСОБА_2 , згідно Державного акту серії VI-КР№041213, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №8-214, знаходиться на території Володимиро-Іллінської сільської ради Кіровоградська обл., Бобринецького району, Кіровоградської області, кадастровий номер - :02:000:0247, укладений 20 травня 2020 р. між ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:52371331 від 22.05.2020 р., прийняте Державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Реп`ях Василем Валентиновичем.

Припинити речове право - право оренди ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , земельної ділянки: цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, прощею 23,5200 га, яка належить ОСОБА_2 , згідно Державного акту серії VI-КР№041213, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №8-214, знаходиться на території Володимиро-Іллінської сільської ради Кіровоградська обл., Бобринецького району, Кіровоградської області, кадастровий номер - :02:000:0247.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі на загальну суму 2522,40 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві грн., 40 коп.) гривні - по 840,80 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ід.номер: НОМЕР_3 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач 3: Державний реєстратор Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, адреса 28020, вул. Шкільна, 4, смт Приютівка, Олександрійського району, Кіровоградської області.

Повний текст рішення складено 25.04.2025 (враховуючи, що 18.04.2025 р. - відпустка, 19-20.04.2025 р. - вихідні).

Суддя В.В. Козюменська