Справа № 487/929/25
Провадження № 2/487/1292/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді: А.А. Лагоди

секретаря: К.Е. Мамчур

представника позивача: О.В. Федосової

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулось до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у сумі 3888,19 грн., крім того просить стягнути три відсотки річних в сумі 105,42 грн., 323,96грн. інфляції. В обґрунтування позову зазначило, що ухвалою суду від 14.02.2023 було скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Позовна заява мотивована тим, що в опалювальні періоди 2020-2021р.р. ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» надав послугу з централізованого опалення до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Власником квартири і зареєстрованим в ній є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також зареєстрований ОСОБА_3 який окремо від відповідачів сплачує за послугу (розділено особові рахунки), тобто вони є споживачами послуг та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги та ст.ст. 64, 68 Житлового кодексу Української РСР, ст. 322 ЦК України. Підприємством вживались заходи для укладення споживачами Договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, але договір не укладено та обов`язок сплачувати вартість наданих послуг випливає з самого факту користування цією послугою відповідно до ст. 11 ЦК України. Внаслідок невиконання відповідачами своїх зобов`язань по сплаті за послуги з централізованого опалення, виникла заборгованість за період з 01.11.2020 по 31.01.2022, яка складає 3 888,19 грн. Також за період з 01.12.2020 по 31.01.2022 відповідачу нараховано 323,96 грн сума, на яку підлягає збільшенню боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 105,42 грн 3% річних, що разом з основною сумою боргу становить 4 317,57 грн.

Ухвалою суду від 13.02.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

18.02.2025 відповідач ОСОБА_1 подала до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження. Заяву відповідач мотивує тим, що такий розгляд буде перешкоджати повному та всебічному вивченню справи і буде порушувати права відповідача. На переконанн відповідача справа є досить складною, пов`язує подану заяву з клопотанням про витребування доказів судом, що потребує часу в разі задоволення клопотання.

18.02.2025 відповідач ОСОБА_1 подала до суду клопотання про витребування доказів судом, а саме: оригінал договору між ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» та ОСОБА_2 з 2000 року, структуру тарифу багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , акти виконаних робіт за період 2020 2025рр.

03.03.2025 на адресу суду надійшли заперечення позивача яким заперечує проти клопотання відповідача, оскільки обов`язок з укладення договору лежить на споживачеві за положеннями п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 24.06.2004), ст.24 Закону України «Про теплопостачання», п.3 ст.30 постанови КМУ №630 від 21.07.2005 та підприємство створило всі належні умови для споживачів аби вони могли реалізувати свій обов`язок проте за наявності самого факту користування послугою позивача, що підтверджується нарядами на підключення до централізованого опалення, виникає у споживача обов`язок в оплаті послуги позивача. На підтвердження надання послуг позивач вдруге додає копію наряду АДРЕСА_2 за яким 10.11.2020 проведено підключення опалення будинку по АДРЕСА_3 . Щодо тарифів то позивач наголошує про їх державне регулювання з боку Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг і саме на підставі відповідних постанов комісії позивач видає накази і проводить нарахування за надані послуги, що підтверджується наказом №838 від 14.12.2018. Позивач зазначає, що відповідач не спростував наявних у справі розрахунків, не надав власний контр розрахунок, а тому не довів неправильність розрахунків, як і не надав доказів оплати наданих послуг, що свідчить про наявність боргу.

18.03.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив якою повністю заперечуються аргументи відповідача викладені у відзиві. Питання відключення від мереж централізованого опалення врегульовано постановою КМУ №830 від 21.08.2019, наказом №169 від 26.07.2019, у позивача немає повноважень для відключення споживачів від системи опалення без дотримання законодавчих норм і у споживача немає аналогічного права здійснення відключення без дотримання встановленого порядку. Не проживання власника у своєму майні не позбавляє його належно утримувати таке майно і в силу положень ст.ст.64, 68 ЖК України, ст.543 ЦК України відповідачі несуть обов`язок у витратах по утриманню майна, що зобов`язує їх відшкодувати позивачу суму боргу за надані послуги. Обов`язок з укладення договору лежить на споживачу який відповідачами проігноровано але це не виключає обов`язок оплати послуг з централізованого опалення, доказ надання таких послуг підтверджується нарядами.

В судовому засіданні 20.03.2025 відповідач ОСОБА_1 просила залишити без розгляді та не наполягала на клопотаннях, щодо переходу на загальне позовне провадження та витребування доказів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах відповідача ОСОБА_2 на підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав наведених в відзиві на позовну заяву та просила суд відмовити в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Судом встановлено, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» з 01.06.2006 рішенням Миколаївської міської ради №1078 від 26.05.2006 визнано виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також проведення розрахунків із населенням та бюджетними організаціями міста.

В опалювальних періодах 2020-2021р.р. позивач постачав теплову енергію до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 в якій розміщена квартира АДРЕСА_4 , яка належить відповідачам на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав від 16.07.2024, нарядом на підключення опалення №24А, наказом №236 від 12.04.2021, за тарифами згідно наказу №838 від 14.12.2018. Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 13.02.2025.

Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07.06.2018 , що набрала чинності з 09.06.2018, введено в дію з 01.05.2019), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях,будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як передбачено пунктом 6 цієї частини та статті Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 Закону.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води передбачені статтями 21-22 Закону.

При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Будь яких рішень щодо встановлення та погодження індивідуальних тарифів для даного будинку, суду не надано.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та постановах Верховного Суду: від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07.11.2023 у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22.12.2023 у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23).

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктами 1 та 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Індивідуальний споживач, відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Також згідно з ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», основним обов`язком споживача теплової енергії, серед інших, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

В статтях 610, 611 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Обов`язковою умовою покладання на боржника передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності є прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідачів за спожиту теплову енергію за період з листопада 2020 р. по січень 2021 року, складає 3888,19грн.

Крім того за період 01.12.2020 по 31.01.2022 відповідачам нараховані: 323,96 грн сума, на яку підлягає збільшенню боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 105,42 грн 3% річних.

Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, згідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, положеннями ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідачів зазначені у відзиві, оскільки останні є не обґрунтованими та не підтверджуються жодним належними та допустимими доказами

На підставі наведеного вище, оцінюючи наявні у справі докази в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1514,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Позов Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті послуги з централізованого опалення задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123, ) заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 3888,19грн., 105,42 грн. - три відсотки річних, 323,96грн. інфляції.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123, ), витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1514,00 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго», , місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 5-а.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя А.А. Лагода